Downloaded from YTS.MX
Filmen beskriver sexuellt utnyttjande av barn. Känsliga tittare varnas.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Scoutrörelsens värderingar handlar om att ge pojkar en roll i livet.
Det var ett sätt att leda dem.
Jag tyckte att scouterna var fantastiskt, verkligen.
Det var Norman Rockwell. Det var mamma, pappa och äppelpaj.
Under paraderna på Memorial Day bar scouter fanan.
Det var USA och patriotism.
Att vara pojkscout betydde nåt.
Det blev USA:s största ungdomsklubb. Kanske världens kändaste ungdomsrörelse.
Scoutlagen uppmanar dig att vara pålitlig, lojal, hjälpsam,
snäll, hänsynsfull, lydig, gladlynt, ekonomisk, modig, renlig och vördnadsfull.
Resa tält, göra upp eld,
laga mat över öppen eld, bara sitta och berätta historier.
Lära sig att klara sig själv.
Lära sig att laga mat, lära sig att slå läger,
lära sig att känna igen växter, i synnerhet giftsumak.
Man åker på läger och lär sig skjuta gevär och pilbåge, bygga repbroar
och första hjälpen, som kan rädda liv.
Pojkscouterna representerade det bästa med USA.
Men det fanns en smutsig hemlighet inom rörelsen.
Det var bara en fasad som dolde en mycket farligt organisation.
I dag har amerikanska scoutrörelsen, en av landets största ungdomsrörelser,
ansökt om konkursskydd.
Scoutrörelsen stäms av flera män som säger att de utnyttjades sexuellt,
ibland flera decennier tillbaka, av olika ledare.
Över 82 000 möjliga offer över flera generationer.
Folk måste förstå vad som hände.
Räkenskapens dag för USA:s scoutrörelse.
Tumult i en amerikansk institution. Scoutkåren ansöker om konkurs.
Det har aldrig skett så många sexuella övergrepp mot barn
inom en enda organisation.
Det är fler än inom nån annan ungdomsrörelse,
fler än inom katolska kyrkan, fler än inom Southern Baptist Church.
De vill veta vad som hände. De vill få fram sanningen.
De vill veta vem som visste vad,
när de visste och varför det drabbade dem.
De vill inte se ondskan inom rörelsen. Det är som en cancersvulst inom scouterna.
Jag höll det hemligt, även efteråt. Jag berättade inte för nån.
Inte ens mina barn.
Ett av mina barn sms:ade mig i dag: "Jag är så stolt över det du gör.
Jag vet att det inte är lätt, men jag är stolt över dig."
Det här är en människorättsrörelse, en medborgarrättsrörelse för barn,
mot en av världens största förbrytare: den amerikanska scoutrörelsen.
ÖVERLEVER SCOUTERNA ALLA SEXBROTTSANKLAGELSER?
Jag struntar i om jag raserar templet över allas huvuden.
Jag accepterar inte det här.
Det är en styggelse.
UTAN HEDER: SCOUTERNAS SVÅRASTE STUND
POLISMYNDIGHETEN I PLANO, TEXAS
Jag heter Mike och är f.d. kriminalare hos polisen i Plano.
Jag blev både kriminalare och medlem av SWAT-teamet 1986.
Jag har alltid utrett brott mot barn.
-Hej. -Hej.
I ett sånt här barnvänligt rum kan polis
eller ett sexuellt utnyttjat barns eller tonårings biträde
prata med offren.
Det här är väldigt viktigt för en polismyndighet.
Engagemanget för den traumamedvetna vård med lyhördhet för offret
som vi tillhandahåller offer och familjer när de har upplevt
det som för många är den värsta upplevelsen i livet.
Under 16 år utredde jag enbart sexuellt utnyttjande av barn.
Jag har pratat med många barn i olika åldrar,
förhört många förövare, pratat med många föräldrar,
varit på många brottsplatser
och arbetat med saker federalt och nationellt under två olika regeringar.
Innan vi går in på vad som hände, berätta om när Scouterna anlitade dig.
Du var barnskyddsansvarig på nationella huvudkontoret.
Varför tog du jobbet?
Jag brukar säga: "Vill du höra sanningen eller det de sa åt mig att säga?"
Alltså… Du ska få höra sanningen.
-Jag vill höra båda. -Okej.
Jag kan tala om sanningen.
MICHAEL JOHNSON BLIR BARNSKYDDSANSVARIG
När jag började som barnskyddsansvarig för scouterna 2010
var jag jätteglad och såg fram emot det.
Jag var lite orolig över vad rollen innebar.
Det var första gången en ungdoms- organisation tillsatte en sån tjänst.
I synnerhet med nån med min bakgrund.
Jag trodde att arbetet gick ut på att skydda barn i en stor institution.
Nationellt och på kommunnivå handlar scouterna om varumärket.
Det är ett fint varumärke.
Scouterna för tankarna till parader, äppelpaj, amerikanska flaggan och sånt.
De gillar inte att nåt negativt kopplas till varumärket.
Jag sa: "Det här är en högriskorganisation."
Bara som en generell diskussionspunkt, för det är det.
"Hur kan vi skydda barn i denna högriskorganisation?"
Det här är en organisation för ungdomar. Amerikanska scoutkåren!
"Ni har inget val. Ni måste vara fullständigt klanderfria på det området."
Så vad sa de åt dig att säga?
Att scouterna är en trygg organisation. Att scouterna är normen.
Att scouterna har en rigorös ansöknings- och granskningsprocess.
Att scouterna kollar om ledare finns i belastningsregistret.
Att ungdomsskyddsprogrammet
är bättre än någon annan ungdomsorganisations.
-De ville att du skulle förmedla trygghet. -Marknadsföra en bild av säkerhet.
-Men det var inte vad du såg. -Inte alls.
Jag började förstå att de inte berättade allt.
De undanhöll information.
JOURNALIST, FÖRFATTARE TILL "SCOUT'S HONOR"
Jag snubblade över det här av ren nyfikenhet som reporter.
På 80-talet hade jag läst en nyhetsnotis i New York Times
om en scoutledare som hade dömts för utnyttjande.
Jag klippte ut notisen och sparade den i min idémapp, och glömde bort det.
Flera år senare jobbade jag i Washington och läste om en rättegång i Virginia
där en pojke som hade antastats hade stämt scouterna.
Som en del i målet tvingades scouterna, till pojkens advokat, lämna över
hemligstämplade akter om personer som stängts av för förmodat ofredande av barn.
REGISTRERING, PRENUMERATION OCH STATISTISK SERVICE - USA:S POJKSCOUTER
Och jag sa:"Wow."
Jag tog med ett anteckningsblock för att titta på akterna i några timmar.
Jag började läsa och anteckna, och insåg
att det fanns mycket mer information än jag anat.
Jag blev chockad när jag öppnade akterna.
VARNA FÖR DENNE MAN
Det här är från Scouting 1923. Det här har jag aldrig sett.
Det här är sidor ur tidningen Scouting från 1920-talet.
Scouterna har skrivit om personer som har kastats ut ur organisationen.
Här finns en rubrik: "Varna för denne man."
En varning. Wow.
De "hemligstämplade akterna" började i England den allra första tiden.
Kort efter scouternas bildades 1908 insåg man att man hade ett problem.
Scouterna har alltid lockat till sig män som attraheras av pojkar.
Man försökte stänga dem ute och tysta ner det.
Det började man med redan i England
när man fick kasta ut läkaren på världens första scoutläger.
I USA skapade man en sorts varningslista.
I en artikel i Times 1935 skrev man om varningslistan.
Varningslistan i USA utvecklades till "olämpliga volontärer"-akten.
Men inom scouterna kallas de "hemligstämplade akterna".
Meningen var att hålla allt hemligt.
Vissa säger "Perversionsakterna".
PERVERSIONSAKTERNA
Då visste vi inte hur många akter det fanns.
Jag hade de 231 originalakterna, och till dem la jag min egen information.
Det här var så känslig information att scouterna gjorde allt de kunde
för att inte föräldrar, polis, åklagare eller andra scoutledare skulle se dem.
Akterna fanns inlåsta på huvudkontoret. De visste hur känsligt det var.
HUVUDKONTOR IRVING, TEXAS
Scouterna visste att om produkten skulle sälja
måste scoutledarna ha oantastlig integritet.
Föräldrar övertygades om att om de överlämnade sina söner till scouterna
överlämnades de till ansvarsfulla, hederliga män av högsta integritet.
Så pojken var i trygga händer och ledarna var fina förebilder.
Det var nog delvis strategiskt. De ville inte dra upp det.
Om de hade börjat prata om sexuellt utnyttjande inom scouterna
hade föräldrar och sponsorer skrämts bort. Det ville man inte.
Scouterna tjänade pengar. Man hade många medlemmar.
Jag blev chockad av… När jag pratade med ansvariga
om det jag hade upptäckt i akterna, så var det en nyhet för dem.
Jag kände till saker om övergrepp som ingen i organisationen sa sig känna till.
Jag kände till hur många det var, mönstren och var de var sårbara.
De var naiva om sexuellt utnyttjande. De ignorerade en defekt i sin produkt.
Organisationens uppbyggnad gjorde att förövare kunde komma undan med övergrepp.
När jag skrev den första artikeln och sa att det fanns 400 fall
sa de att jag gjorde en höna av en fjäder: det var inte så många fall.
Jag fick många arga brev från folk som sa:
"Du smutskastar scouterna över ett minimalt problem."
Folk använde det ordet.
Du ska skämmas, inte scouterna.
MOTBJUDANDE
"Hur vågar du? Du försöker förstöra organisationen."
Man stod ganska ensam om man kom med en anklagelse mot scouterna,
för man anklagade annars respekterade samhällsledare
för det värsta brott många kan föreställa sig.
Men även om sanningen är obekväm, så tänker jag finna den.
Det var bland annat genom mig som akterna blev offentliga.
Varje akt var oerhörd, för det den berättade.
Men sammantaget berättade de något annat.
SCOUTMEDHJÄLPARENS BESATTHET
Du ska få ett exempel.
Det var inte ovanligt att ledare kom tillbaka efter att ha blivit uteslutna.
Thomas Hacker verkade främst i Illinois.
Vår kår var ofta ute och tältade. Vi campade vi mycket.
Han var bara en trevlig kille som intresserade sig för mig
och ville lära känna mig.
Han blev ledare och så småningom "scoutmästare" i vår kår.
Han var diakon i kyrkan.
Han var verkligen en auktoritet under min uppväxt.
Det var först när jag var i 40-årsåldern
som jag insåg att jag var ett offer och inte hade gjort nåt fel.
Som om jag borde ha vetat bättre när jag var 10.
Runt 11, 12
borde jag ha förstått vad han höll på med.
När jag var 13, 14 borde jag ha sagt nåt.
Han tafsade varenda gång vi campade.
Vi var sex till åtta barn, alla med byxorna nere.
Det var ett jobbigt samtal.
Jag sa inte mycket alls till mina föräldrar.
Jag sa bara det nödvändigaste, men gick inte in på detaljer.
Det kändes…
Du…
Du stal min barndom.
Du stal min uppväxt.
Jag var så arg.
Jag har aldrig varit bra på att styra mitt humör.
Jag var frustrerad och…
…slog hål i väggar.
Eagle Scout, örnscout, är pojkscouternas högsta grad. Det är en stor prestation.
Det är en stor, högtidlig ceremoni.
Dignitärer, delstatssenatorer eller borgmästare kommer och håller tal.
Var han där?
Hur hanterar man en sån ceremoni och försöker knyta det samman
med de övergrepp som skedde mer eller mindre helt öppet?
Jag vill få bort stigmat kring pojkar som offer.
Vad folk än säger finns det fortfarande ett stort stigma
kring pojkar som utnyttjats sexuellt av en man.
Jag vill få bort det, för det är inte pojkens fel.
En scoutmästare sitter häktad mot 500 000 dollar i borgen
anklagad för sexuellt utnyttjande av tre pojkar.
Thomas Hacker åtalas för grovt sexuellt övergrepp på fem punkter.
Pojkarna tillhörde en kyrkas scoutkår.
Hacker började som scoutmästare i kåren för åtta år sen.
SCOUTLEDARE FÅR 100 ÅR
Hacker fanns omnämnd i olämpliga volontärer-akten.
När han blev påkommen var han den mest aktiva pedofil
USA, och kanske världen, nånsin hade sett.
Han hade förgripit sig på hundratals pojkar.
Och de visste om det. De visste att han gjorde det genom deras organisation.
Han förgrep sig på barn, åkte fast, sa: "Jag ska skaffa hjälp.
Snälla, anmäl mig inte. Jag lovar att försvinna."
Och så flyttade han till en annan stad.
Det här var oralt och analt sexuellt utnyttjande
vid mängder av tillfällen, för flera av dem. I gruppmiljöer.
Mängden varningar som scoutrörelsen hade
gällande hans benägenhet att ofreda pojkar var skyhög.
Jag hade aldrig frågat ut en seriepedofil förut
och visste inte vad jag kunde förvänta mig.
Jag frågade varför han valde scouterna.
Svaret var: "För att de gjorde det så lätt."
De satte inte upp några som helst hinder för honom.
Han visste det och utnyttjade det.
RÄDSLA FÖR SKANDAL SKYDDADE HACKER
SCOUTERNA - KRAV
Vi företräder 4 000 offer.
Konkursen och alla andra klienter jag representerar, har lärt mig
att det finns många fler som Hacker.
Det finns fler, som inte har åkt fast.
Det krävs oerhört mod för killarna att träda fram och…
Jag…
Jag är stolt över varenda en.
Det är inte lätt.
Man oroar sig för…
Den börda jag bär
är rädslan att svika dem. Det vill jag inte.
Uttrycket "sexuellt utnyttjande" är på nåt vis barnvänligt.
Det är lätt att säga. Folk gillar inte sexuellt utnyttjande.
Man vill inte föreställa sig att unga män, nu vuxna som stämt scouterna,
hade sex med män i deras bilar, i tält, i deras hem.
Jag säger det inte för att reta upp dig, men det är vad sexuellt utnyttjande är.
Vi talar om män som har upplevt eller fått utstå sexuella aktiviteter
som barn inom scoutrörelsen. Vem ska de prata med?
De brottas fortfarande med sina inre upplevelser,
vissa med demoner, efter det som hände.
Jag heter Douglas Kennedy, men kallas Doug.
Min pappa gick bort i cancer när jag var 13 månader.
Jag fick aldrig lära känna honom. Mamma gifte aldrig om sig.
På den tiden var det inte så vanligt att vara ensamstående förälder.
Det fanns dagar då vi inte visste var vi skulle få mat ifrån, men vi var stolta.
Så småningom anmälde mamma mig till KFUM:s sommarläger.
Jag fick jobba där.
Under samma tid var jag väldigt aktiv i scouterna.
Det var viktigt för mig.
Scoutrörelsen var skoj och jag tyckte att deras uppdrag var rätt.
Jag citeras i Boy's Life:
"Duka för lunch. 'Hamburgarna är klara om tre minuter', ropade Doug Kennedy."
Det här är jag.
Jag kan fortfarande se fönstret.
Det finns en förstukvist.
En ensam glödlampa lyser in. Jag lägger mig som vilken kväll som helst.
Jag vaknade mitt i natten.
Lägerledaren hade…
…dragit ner sovsäcken.
Han hade dragit ner mina kalsonger.
Och…
…han hade huvudet i skrevet på mig
och sina ben runt mitt huvud.
Runt mitt huvud… Han var alltså naken.
Jag kunde inte röra mig.
Han var större än jag, senig och stark för sin längd.
Jag minns att jag tänkte: "Vad är det här?
Det måste vara ett skämt."
Sen insåg jag att han hade mig i munnen.
Jag försökte få bort hans ben som var lindade runt mitt huvud. Det gick inte.
Det handlar alltid om makt. Det är en maktdynamik.
Han har makt över mig, och det vet han. På flera plan.
Han är min arbetsgivare. Han gör att vi får mat på bordet. Mamma litar på honom.
Alla kommer att tro på honom.
Om jag hade sagt nåt hade lösningen varit att skicka hem mig.
Man dissocierar. Det känns som att man tittar på sig själv.
Det är en mekanism som talar om att nåt skadligt händer,
men man tänker på nåt annat istället.
Man blockerar den psykologiska delen.
Men det som hände mig…
…tog något ifrån mig.
Det kändes som en evighet.
Det är ett ögonblick som har etsat sig fast.
Christopher Haywood.
Jag växte upp i South Side i Chicago.
Jag blev sexuellt utnyttjad under nio år.
Det höll på tills jag var 18 år.
Han sa att ingen skulle tro mig, jag var bara ett barn.
"Folk kommer att tro det jag säger, de kommer inte att tro dig."
Det har etsat sig fast.
Han hotade till och med att skada personer som stod mig nära.
Min mamma eller mina systrar. Det gick så långt att han använde ordet "döda".
Att höra sånt som barn ställer till det i huvudet.
Jag valde att inte säga något för att alla skulle må bra.
I mitt fall var det en äldre scout som hade mobbat folk.
Jag försökte be honom att gå. "Jag vill inte vara här." Då tog han fram en kniv.
Jag försökte knuffa undan honom.
Han tryckte kniven här.
Det blev knappt en rispa, men det räckte. Jag var maktlös.
När han förgrep sig på mig sa han: "Du är ingenting och kommer aldrig att bli nåt."
Den skammen blev min. Den finns fortfarande kvar.
När nånting går fel bekräftar det, det jag alltid har vetat:
Jag är ingenting och kommer aldrig att bli nåt.
Det gjorde övergreppet mot mig.
Jag blev utsatt för övergrepp 200 meter från min mamma, pappa
och hundratals, om inte tusentals, scouter och föräldrar. Så nära var det.
Det blev för tungt.
Jag kunde inte hantera det.
Sista året i college klättrade jag upp på en av forskningsbyggnaderna på campus.
Jag gick ofta dit. Det var liksom…
Utsikten över stan var jättefin där.
När jag var där uppe…
Jag ville hoppa.
Jag försökte övertyga mig själv om att göra det, men jag hade inte…
…styrkan, ärligt talat, för att göra det.
Så jag tittade på min klocka. Den här.
Klockan var 12.32.
Jag försökte lura mig själv att göra det.
"När klockan blir 12.33 gör jag det bara.
Det är inget val. Det är bara rätt ögonblick."
Jag tog av mig klockan och försökte samla mod.
Jag slog handen mot väggen och försökte…
…hitta ett sätt att göra det jag inte vågade göra.
Då gick klockan sönder.
Den nådde aldrig 12.33.
Det där kortet på mig som vargunge är intressant.
Mamma dog. Pappa hade redan gått bort.
Vi packade allt och magasinerade det för att vi skulle sälja huset.
Flera år senare, när jag började jobba för scouterna, gick jag till magasinet.
Jag skulle ha täcken ur ett stort skåp. Jag öppnade och drog fram ett täcke.
Skyddat i täcket… Nån hade lagt det i täcket för att skydda det.
…fanns bilden. Jag hade aldrig sett den. Det kändes väldigt speciellt.
Det kändes förutbestämt att jag skulle göra det här.
När jag började trodde jag att jag skulle få stöd. "Det här behöver du veta.
Här är högen med papper du måste gå igenom.
Det här är vår historia. Det här är vad vi gör."
Jag fick ingenting.
Så jag gick till min dåvarande chef, vice vd:n Jim Terry,
och sa: "Finns några dokument om riktlinjer?"
"Inte vad jag vet."
Så jag kontaktade en kollega på smittskyddsmyndigheten
som jobbar med våldsförebyggande åtgärder.
Jag frågade om det fanns några riktlinjer för ungdomsorganisationer.
"Javisst, scouterna var med och tog fram dem." Va?
Hon skickade dokumentet jag pratade om och jag började läsa det.
På baksidan stod vilka som hade tagit fram det.
Det andra eller tredje namnet var James Terry, scoutrörelsen.
-Så jag tog dokumentet… -Det han sagt inte fanns?
Han hade aldrig hört talas om det. Jag tog med boken.
Det är en bok. Jag tog med den till honom. "Jim, kan du förklara det här?"
Han sa bara att han inte varit inblandad.
"Det var en Doug Smith. De skrev bara mitt namn på."
"Visste du att den fanns?" "Ja, det visste jag." "Vem är Doug Smith?"
Han var en anställd på scoutrörelsens nationella huvudkontor i Irving
som hade blivit gripen i en polisfälla för barnporr. Ursäkta? Va?
Vi iordningställde material
som skulle hjälpa kommuner och föreningar
att tillhandahålla trygga program för barn.
Hur kom det sig att du slutade arbeta för scoutrörelsen?
Jag lämnade in min avskedsansökan efter att polisen kommit hem till mig.
SCOUTCHEF ÖVERLÄMNAR SIG I BARNPORRÅTAL
En federal polisfälla för barnporr. Han fick fängelse.
Jag var ny barnskyddsansvarig. Ingen hade berättat om honom.
AMERIKANSKA SCOUTRÖRELSEN
De undanhöll information.
Hur ska jag kunna skydda barn i organisationen
om jag inte har tillgång till information om barn i organisationen?
Det var ett organisatoriskt beslut som de fattade.
För att hjälpa mig
implementera handlingsprogram behövde jag den informationen.
Jag var så frustrerad.
Jag gick på möten, eller träffade bolagsjuristen,
för jag rapporterade till honom.
STEVE MCGOWAN, AMERIKANSKA SCOUTRÖRELSENS BOLAGSJURIST 2013-2022
Jag var scoutrörelsens jurist.
RIKTLINJER FÖR BARNSKYDD
Både barnskydd och medlemsskapsnormer låg på mitt bord
ända tills det flyttades under konkursen.
Jag började som barn. Jag gick igenom alla nivåer. Jag är örnscout.
När min son blev gammal nog blev han scoutledare.
Vi är ett mikrokosmos av dagens samhälle.
Om vi hade ett problem, hade samhället och andra institutioner samma problem.
Vi råkade bara ha djupa fickor
och var redo att ta vårt samhällsansvar
för att försöka ställa det till rätta, försöka säga förlåt,
försöka göra allt för att barn ska vara trygga
och försöka ge offren kompensation. Men sen fortsätta vårt uppdrag.
Många av överlevarna är tydliga med att de vill att scoutrörelsen finns kvar
för allt gott den har gjort, något vi vill fortsätta med.
Michael Johnson, f.d. barnskyddsansvarig hos scouterna,
menar att det fortfarande inte är en trygg organisation. Hur svarar du på det?
Det chockar mig. Jag blir väldigt besviken på ett personligt plan.
Det har han aldrig uttryckt för mig.
Vid flera tillfällen när han arbetade för scoutrörelsen
försvarade han våra program och framhöll hur effektiva skyddsprogrammen var.
Vi jobbade tätt samman med att ta fram många av våra nya moderna handlingsprogram
och vi var sällan oense.
Jag minns att han sa att han kände att jag stöttade de reformer han föreslog.
-Mer än nån annan tidigare. -Han säger något helt annat.
Han säger att det var frustrerande att försöka få till barnskyddsprogram.
-Att han mötte motstånd. -Jag kan bara säga att det chockar mig.
Vad kan jag säga? Han ljuger.
Det finns kanske ett mildare sätt att uttrycka det på.
Han är vilseledande, han talar inte sanning.
Vad folk än vill kalla det.
Faktum är att i synnerhet de sista tre, fyra åren
drabbade han och jag ständigt samman.
Vi stred om varenda punkt som jag försökte implementera i scouterna.
Jag kallade det ett gatlopp.
Det budskap han vill föra ut är
att scouterna är som vilken annan amerikansk organisation som helst.
Att dessa personer kan vara varsomhelst ifrån, och vi kan inte stoppa dem.
Det är inte sant.
Scoutrörelsen är exceptionell i de möjligheter den erbjuder förövare
att komma nära barn i situationer med föga eller ingen tillsyn.
Säg en annan ungdomsorganisation
där man är tillsammans med barn flera dagar och nätter.
Säg en annan organisation där en scoutmästare har makten
att bestämma om en ungdom ska bli örnscout eller inte.
Om vi backar lite kan vi fundera på hur lätt det är att komma in i rörelsen.
Då börjar man se var svagheterna finns.
Om man tar bort de riskområdena, kända riskområden,
kan man skapa en tryggare miljö för barn att delta i scoutprogram.
Många unga män kan berätta: "Mina föräldrar släppte av mig hemma hos honom."
I vissa fall har en vuxen sovit över hos barnet.
Kår 137 i New Orleans var en alldeles speciell mardröm för scouterna.
Det var ett av få fall där man kunde säga att en kår hade blivit en sexliga.
Flera män blev kårledare i akt och mening att träffa pojkar att antasta.
De rekryterade pojkar till kåren.
De hade sexpartyn hemma hos sig.
De tog nakenbilder av pojkarna.
De bytte bilder med andra pedofiler.
Jag växte upp i New Orleans på 70-talet.
Mina föräldrar separerade tidigt.
Min bror och jag bodde hos vår mamma.
Två män tog kontakt med mamma.
De sa att de var i området och letade efter nya scouter till en ny kår.
De lovade att betala för allt för "du är ensamstående mamma.
Tänk inte på kostnaden."
Scoutrörelsen borde aldrig låta en grupp ogifta män starta en kår.
CIVILSTÅND: OGIFT
Det fanns fyra huvudledare:
Tom Woodall, Lewis Sialle,
Richard Halvorsen och Harry Cramer.
De tog med oss ut och åt och till trampolinparken för att "hjälpa mamma".
Saltkräftor.
Jag fick ingen av mamma i julklapp, så Harry Cramer sa:
"Du kan få saltkräftor, men de får bo hemma hos mig.
Säg inget till mamma."
Inga av scoutmästarna hade egna barn.
Jag var inte gammal nog att gå med i scouterna.
Det fanns många varningssignaler.
Alla pojkar hade en ensamstående förälder.
De var fattiga.
Vi gjorde aldrig några märkesutmaningar.
Vi campade, men bara för att det var ett lägligt tillfälle att våldta ett barn.
Utifrån framstod vi som en riktig kår, men det var vi inte.
Män flög in från alla möjliga platser.
Främst från Västeuropa, men också från hela USA.
Vi våldtogs av dem också.
Vi såldes till dem. Hyrdes ut, eller vad man vill kalla det.
De tog alltid kort och filmade oss. Jämt.
De tog med oss till hotell, främst i French Quarter.
Mamma släppte av mig vid hotellen ett par gånger.
Vad trodde hon att du gjorde?
Hälsade på en inrest scoutmästare.
När det är auktoritetspersoner som ofredar en, litar man inte på nån.
AMERIKANSKA SCOUTRÖRELSEN
Man lider.
Man vill inte gå till skolan dagen efter.
Man gråter när ingen ser.
Mamma tog med mig till läkare.
En äldre herre som alltid hade en cigarett i mungipan.
Jag vet inte varför, men jag litade på honom.
Han drog sin stol närmare mig och sa: "Hur är det fatt?"
Jag berättade om våldtäkterna.
Han frågade vem som våldtog mig. "Många i scouterna", sa jag.
Han bad om deras uppgifter.
"Jag tar hand om det. Ingen kommer att veta att det är du."
POLIS GRIPER TRE I SCOUTSEXLIGA
De gjorde razzior, hittade barnporren och grep dem.
Det hamnade på nyheterna.
De här övergreppen är så aggressiva, grymma och grova
att dessa ungdomar kommer att vara påverkade mycket, mycket längre.
Som äldre var jag en av de första som fick en kopia av perversionsakterna.
Nån läckte den till mig.
När jag läste dem
och såg att de visste vad som pågick utan att göra nåt åt det… Man blir arg.
Fick du nånsin en ursäkt? Försökte de gottgöra dig?
Aldrig.
-Inget? -Aldrig.
Hur känns det?
Det gör mig förbannad. Arg.
Arg. Väldigt arg.
Vilka misslyckanden hos scoutrörelsen kan ha bidragit till problemet?
Problemet är större än scouterna. Det är inte scoutrörelsen som utnyttjar barn.
Vi fick in några ruttna personer.
Som verkade under scoutrörelsens fana. De var volontärer i scouterna.
Scoutmästare eller personer som var involverade i programmet.
-Det är det siffran representerar. -De är människor. Precis som lärare.
De är ruttna människor. Det går inte att profilera och identifiera dem i förväg.
Man kan bara använda ett program som vårt för att hålla barn så trygga som möjligt
och ständigt försöka förbättra våra insatser.
Men ingen har en profil för en blivande förövare
som kan avgöra vilka man ska hålla borta.
De hemligstämplade akterna avslöjar högrisksituationer.
Vilka situationer som är mer sannolika
att utsätta pojkar för någon som vill ofreda dem, oavsett vem det är.
Jag åkte till Texas för att tala med folk på huvudkontoret.
Jag intervjuade en man vars namn och stämpel
finns på varenda hemligstämplad akt.
Hans signatur finns bredvid en kort beskrivning av en incident.
Anglim sa att han aldrig läst en hemligstämplad akt.
-Aldrig? -Aldrig.
"Jag har hundratals akter med ditt namn på." "Men jag läser dem inte."
"Har du nånsin analyserat akterna för att få veta att övergrepp förekommer?"
"Nej", sa han. "Varför inte?"
"Ingen har sagt att det finns ett problem så att vi måste."
"Hur vet du att det finns problem om du inte läser akterna?"
"Vi vet att det inte finns problem,
för vi har ett bra program. Vi har inga skäl att tro att det finns problem."
Så de läste inte akterna, för ingen sa att de skulle det.
Och de bad ingen att titta på dem för de trodde inte att det fanns problem.
-Det var svaret. -Ja.
En sak i deras marknadsföring som drev mig till vansinne var:
"Scouternas ansöknings- och granskningsprocess är rigorös." Skitsnack.
Det är inte sant och har aldrig varit sant.
"Vi kan väl åtminstone be om statligt utfärdat id."
Man behöver det för att köpa matvaror och för att flyga.
Vi kan väl kolla ett statligt utfärdat id,
körkort, pass eller delstats-id,
för säkerhets skull?" Men de vägrade.
-De vägrade? -Besvärligt och dyrt.
ALPINES SCOUTLÄGER
Ville de inte kolla statligt utfärdat id på scoutmästare och volontärer?
De ville inte kolla id
på scoutmästare och volontärer som tar hand om dina barn.
-För att det var besvärligt? -Och dyrt.
-Kostnaden i tid att kolla ett legg. -Ja.
Informationen kan identifiera rymlingar eller personer i straffregistret.
Scoutrörelsen stack ut i sitt motstånd mot lagen om skydd av barn.
De flesta ungdomsorganisationer var för.
Det speglade scouternas fruktan för två saker.
Ett: spendera mer pengar. De hade många volontärer.
Två: de ville inte lägga pengar på fingeravtryckskontroller.
Dessutom motsatte sig scouterna
ytterligare krav på lokalavdelningarna, för att rensa bort barnantastare.
De tyckte inte att de kunde göra mer.
Eftersom de jämt behövde volontärer ville de inte skrämma bort någon.
Jag glömmer aldrig när en ledningsperson jag jobbade under då stoppade mig och sa:
"Mike, våra advokater och riskhanteringsavdelningen har sagt
att föräldrarna inte ska kontaktas vid anklagelser om övergrepp."
"Sir, då behöver du fatta ett beslut. Lyssna på dem, eller lyssna på mig.
Jag vet vad sjutton jag pratar om."
En av de stora dispyter som jag hade med bolagsjuristen var…
Jag insisterade på att alla som hamnade i olämpliga volontärer-akten,
perversionsakterna eller vad det kallas,
för nåt som gällde sexuellt utnyttjande av barn,
anklagelser, grooming och liknande, måste polisanmälas.
Han kom upprörd in på mitt kontor.
"Lagen kräver inte att vi anmäler anklagelser om övergrepp
innan skäliga misstankar föreligger."
I akterna finns mängder med exempel på scoutmästare som blir tillsagda
att inget säga till föräldrar eller polis.
Det är många som har berättat det här direkt för oss.
När misstag begicks, begicks misstag.
De som gjorde det hade fel och vi misslyckades.
Jag vet att vi sköter oss bättre och hoppas att vi fortsätter så.
Men faktum är att människor ibland har begått misstag.
Men sånt är fel. Om barn får höra att de inget ska säga till polis eller föräldrar…
-Absolut. -…så är det fel.
Vi utbildar barn att göra tvärtom, och det har vi gjort i över 20 år.
-Vad utbildar ni barn att göra? -Stå emot.
Rapportera.
Känna till barriärerna för utnyttjande
och se till att de gränserna respekteras av de vuxna ledarna.
-Rapportera betyder gå till polisen? -En scout går till en betrodd vuxen.
En förälder eller ledare.
De utbildas att vända sig till nån de har förtroende för och berätta sånt här.
Efter det är det den betrodda vuxna som är ansvarig
att kommunicera både med polisen och scoutrörelsen.
De förövare som utnyttjar unga sexuellt ofredar eller plågar dem,
är i normalfallet en tidigare betrodd vuxen.
Min rekommendation var att skapa en "hotline" som barn själva kunde ringa.
Forskning visar att dagens barn
använder sms- och chattfunktioner för anonyma anmälningar.
Även om vissa barn pratar med sina föräldrar
eller med en för dem betrodd vuxen,
vill de flesta barn lösa saker själva.
De har datorer i händerna nu. I synnerhet äldre tonåringar.
Men när jag la fram förslaget för Steve McGowan och dåvarande vice-vd John Mosby
sa de inte nej utan "i helvete heller".
"Vi vill att barn pratar med betrodda vuxna, scoutmästarna."
Under åren har scouterna haft sina så kallade riktlinjer för barnskydd.
De har utvecklats.
En hörnsten i barnskyddet är dubbelt ledarskap.
Ingen scout är nånsin ensam med en annan person.
Flera andra förändringar har skett, men det har uppenbarligen inte fungerat.
När de tog fram skydds- och utbildningsmaterial
gjorde de fina program och videor för ledare och barn om utnyttjande.
Länge var det inget krav att barn och ledare genomgick utbildningen.
Jag frågade varför. "Det blir merarbete, men det finns tillgängligt."
Men de berättade för föräldrar och media om sitt fina barnskyddsprogram
som vände sig till barn och ledare. Man tror då att alla utbildas, men icke.
Av vår gamla bolagsjurist fick jag höra:
"Vi får inte förtala någon."
"Har organisationen blivit stämd efter att ha rapporterat sexuellt utnyttjande?"
Gissa?
Noll.
Vi har aldrig blivit stämda. Och det hade nog sett bättre ut om vi hade rapporterat.
Jag försvarar hellre att vi har försökt skydda barn
än att inte anmäla och behöva förklara varför.
Finns nåt bättre sätt att skydda samhället än att polisanmäla?
Det ligger i mitt blod att skydda samhället.
Det var vad jag gjorde som polis.
Polisen ska ju skydda och hjälpa. Ni förstår nog var jag står.
Det handlar om barn.
Människors barn.
Okej?
EN SCOUT ÄR VÖRDNADSFULL
Den tidiga scoutrörelsen byggde på religion.
Det är nästan en religiös rörelse, om än tekniskt sekulär.
Scoutprogrammet var perfekt för religioner att ha som sitt ungdomsprogram.
Religioner blev scoutrörelsens fundament.
Man kunde vara mormon, katolik, jude eller muslim.
När man har läst några hundra hemlig- stämplade akter chockas man inte längre.
Men ett fall som chockade mig var Christopher Schultz.
Christopher gick i en lokal katolsk skola där broder Edmund var lärare.
Edmund var också ansvarig för scoutkåren, vilken Christopher tillhörde.
Så han var scoutmästare och lärare.
RICHARD SCHULTZ CHRISTOPHERS BROR
Vi drogs in i en negativ skärningslinje mellan två områden.
Han var bra på att välja offer, isolera det
och göra det han var ute efter.
Jag var också en måltavla,
men bara som maktmedel för att komma åt min bror.
Min bror var hans föredragna offer.
Han var hemma hos dem. De litade på honom. Så de åkte på läger en helg.
Broder Edmund utförde väldigt grova sadomasochistiska sexakter på Christopher.
Han började bryta ihop. Han fick panikattacker.
Han led av både hörsel- och synhallucinationer resten av det året.
Han kunde se och höra broder Edmund påminna honom att inte skvallra.
Annars skulle han döda honom.
Det här är första gången jag har gått här.
Det är svårt. Jag önskar att jag kunde radera den tiden.
Det påminner mig om en förlorad period i mitt liv.
Det här är ett av de sista korten på mig och min bror. Det var nog i maj 1978.
Jag gick i åttan. Det var när vi slutade åttan.
Det här är nog den sista formella bilden av min bror.
Jag skulle ta hand om min lillebror. Skydda honom.
Christopher personifierade det värsta som kan hända en familj efter ett övergrepp.
Han utsattes för övergrepp och blev så förstörd att han tog livet av sig.
Skäl för avsked som scoutmästare november 1978
Broder Edmund kördes ut ur kyrkan och lämnade delstaten.
Familjen Schultz blev utfrusen av samfundet, människor i kyrkan.
I flera av fallen inom scouterna säger människor att scoutsamhället
när de såg dem på möten sa: "Hur vågar du anklaga scouterna?
Du försöker förstöra organisationen."
MARIE HIMMELSFÄRDS ROMERSKKATOLSKA KYRKA
Folk höll sig undan från oss.
En av prästerna kom hem till oss när pappa jobbade och pratade med mamma.
Han försökte pressa henne att lägga ner anmälan.
Om vi inte gjorde det skulle vi "drivas bort från stan. Jag försöker hjälpa er.
Sluta bara med det ni håller på med. Annars drabbas er familj av tråkigheter.
Vill du verkligen det, mrs Schultz?"
De skydde inga medel för att tysta oss
och få det att försvinna för att skydda kyrkan.
Det som gör mig argast är de två organisationernas hyckleri.
ÄRKESTIFT FRIAS FRÅN ANSVAR I POJKES SJÄLVMORD
Jag håller dem ansvariga.
De har blod på sina händer.
Det fanns religiösa ledare i scoutrörelsens styrelse.
Om scoutrörelsen var ett bolag…
Kyrkoledarna som sitter i styrelsen kan ses som bolagets investerare.
MORMONER GÅR IN I SCOUTRÖRELSEN
Alla pojkar i mormonkyrkan, och inte bara i en delstat
utan i hela USA, är med i scoutrörelsen. Det är deras ungdomsverksamhet.
I katolska kyrkan var det upp till stiftet om de hade ett scoutprogram.
Likadant hos metodister och episkopaler. Men alla mormonpojkar gick i scouterna.
Det är ett stort antal medlemmar, volontärer,
stora ekonomiska bidrag och resurser.
Scouterna är en fristående organisation
men kände sig tvungna att respektera sponsorernas synsätt.
Katolska kyrkan och mormonerna är historiskt sett homofobiska.
SCOUTERNA UPPRÄTTHÅLLER HOMOFOBI
1978 förbjöd de officiellt homosexuella.
Det var första gången scoutrörelsen lade fram ett sånt krav.
Tanken var att det skulle få slut på alla pedofilifall som dök upp.
Folk utanför säger vem förövaren är
och menar att det är ett gayproblem. "Homosexuella är pedofiler."
Forskning visar att de flesta förövare är heterosexuella män.
Homofobi är också en viktig faktor varför många män inte träder fram.
Det understryker deras skam, smärta och kamp.
Jag blev sexuellt utnyttjad när jag var 12 och jag trädde fram när jag var 13.
Att växa upp på 90-talet som offer för övergrepp, och smyghomosexuell,
i en organisation som fortfarande var väldigt homofobisk…
Det var det värsta man kunde vara som man.
När jag berättade för min lärare sa han att jag hade gjort det rätta.
"Det här är bra. Har det här fått dig att ifrågasätta din sexualitet?
För det är en stor synd att vara homosexuell."
I sitt första brev skrev förövaren, dr Crosley: "Ja, jag är ledsen.
Men det här betyder inte att jag eller du är gay."
Det tar flera år att bli av med den skam
som öses över en, direkt eller indirekt, under hela ens liv.
Folk skilde inte på pedofili och homosexualitet.
På ett av de första nationella mötena jag gick på
gick jag med en av person i organisationsledningen.
Han sa att homosexuella är pedofiler och att det är scouternas största problem.
Jag protesterade. Han sa: "Du måste förstå att homosexuella är pedofiler."
"Nej, det är de inte alls." "Jo, det är de."
Det var en person i scoutrörelsens högsta ledning som sa detta.
"Nej, det är de inte. Du förstår väl att jag arbetar med det här?
Jag pratar med offer och förhör förövare.
Var det så, skulle jag säga det. Men det är inte problemet."
En person i ledningen sammanflätar homosexualitet och pedofili.
Han var dessutom inte den enda på den nivån. Det var ett återkommande tema.
Flera personer har sagt att organisationen likställer homosexualitet och pedofili.
Var det en vanlig uppfattning bland ledare? Att det fanns en koppling?
Jag vet inte vad de trodde.
Men du kan vittna om tonfallet hos ledningen och vad som sas.
-Du var där då. -Det är inget jag upplevde där.
Men jag upplevde det under många år när jag växte upp.
I samhället, i grupper och i kyrkor. Det fanns många såna missuppfattningar.
-Men aldrig i scoutrörelsen. -Tror du att det finns en koppling?
Ledde fokuset på homosexuella scoutledare till att organisationen hamnade fel?
-Alltså, att man inte tog tag i problemet. -Det kan jag inte svara på.
-Avledde det från det verkliga problemet? -Nej.
-Gjorde det inte? -Nej.
Jag tyckte att organisationen fokuserade mer på att få bort homosexuella
än att skydda barn från övergrepp.
De tyckte att de gjorde det genom att få bort homosexuella.
Men det är helt fel väg.
Sen fick jag höra om Dale-domslutet.
USA:s högsta domstol hörde i dag pläderingar
för att förbjuda homosexuella att bli scoutledare.
Frågan gäller ett domslut i New Jersey
att regeln går emot delstatens antidiskrimineringslag.
Är det avgörande att en scout inte är homosexuell?
Scoutrörelsens budskap handlar om hur pojkar ska bete sig,
nämligen moraliskt rättsinnigt.
Varför var det så viktigt för scouterna att försvara det här att man gick till HD?
-Jag var inte med då. -Men du var advokat och bolagsjurist.
Nej, jag vet inte vad som hände 1990 eller 2000. När beslutet nu fattades.
Vet du inte alls varför de gick till HD
för att försvara rätten att diskriminera homosexuella scoutledare?
Jag tror att det speglade de värderingar som fanns i organisationen då.
De har förändrats, liksom samhällets.
Homosexualitet ansågs vara oförenligt med scoutrörelsens värderingar.
Vi har anpassat oss och anammat mångfald.
Vi välkomnar flickor. Vi har utvecklats och kommer att fortsätta utvecklas.
I vissa avseenden håller vi jämna steg, i andra ligger vi lite efter.
I vissa kanske vi ligger före.
Det är en privat organisation. Innan medlemmarna är redo för förändring
är det svårt att implementera förändringar.
Det måste ske i rätt tid,
så att man kan anpassa sig. Det är likadant med alla förändringar.
Jag var ny barnskyddsansvarig. När jag började vilja införa
det jag tyckte var väldigt moderata program
och utbildningsuppgraderingar för barnskyddet,
sa folk åt mig att mormonerna kanske skulle ogilla det.
Jag sa: "Jag arbetar för scoutrörelsen.
Jag är här för att skydda barn, pojkar och flickor i scouterna.
Jag arbetar inte för mormonerna eller katolska kyrkan."
Jag glömmer aldrig när Jim Terry, samme vice-vd, sa åt mig:
"Mike, du måste förstå en sak."
"Vadå?" Mormonerna är heliga, dem rör du inte."
När förändringen skedde utsattes vi inte för några påtryckningar.
Av mormonerna? Inga påtryckningar att behålla förbudet mot homosexuella?
-Nej. -Var ni oroliga för det?
Visst var vi det. Vi bryr oss om alla våra medlemmar.
Vi bryr oss om våra intressenter
och att organisationen ska kunna behålla den relationen.
Men det förekom inga hot.
Ingen tandagnisslan.
27 JULI 2015, 15 ÅR EFTER DALEDOMSLUTET, HÄVDES FÖRBUDET MOT GAY SCOUTLEDARE
31 DECEMBER 2019 LÄMNADE MORMONERNA SCOUTRÖRELSEN
Juridiskt var scoutrörelsen framgångsrik i flera decennier till
genom att dölja övergreppen. De tittade inte på fallen och var stenhårda i rätten.
Om de hamnade i domstol frågade de barnet: "Gillade du att ha sex med en vuxen?"
De sa till juryn: "Barnet var skadat gods redan innan.
Han hade känslomässiga besvär."
-Skadat gods? -Skadat gods.
En stor ironi i det här är…
Experter på övergrepp vet att barn som har någon sorts känslomässiga problem
är extra sårbara för vuxna som tar kontakt och groomar dem,
och sen, bland annat, börjar locka in dem i sexuella aktiviteter.
Advokater ringde och ville se mina akter.
Advokater har varit generösa. Jag ser dem som offentliga, så visst.
En av advokaterna som kom var Tim Kosnoff.
Jag spårade upp Boyle. Han bodde i Washington DC.
Jag sa att jag tänkte anlita ett skanningsföretag
som skulle få komma och snabbskanna in alla papper.
Det var runt 150 000 sidor.
Vi hade tagit fallet upp till delstatens högsta domstol som sa
att scoutrörelsen skulle tillhandahålla ytterligare 3 200 akter.
Man läste att scoutrörelsen drev ett mål och de brukade sätta dit folk ordentligt.
I Portland gjorde de ett stort misstag.
Det var ett fall med mormonkyrkan. Mormonerna gjorde upp i godo, klokt nog.
Men scoutrörelsen chansade i Oregon.
De kunde inte ha valt en sämre plats, för där praktiserar man straffskadestånd.
Kerry Lewis stämning av scoutrörelsen blev en vattendelare.
Det gick inte alls som planerat för scouterna.
Kerry blev utnyttjad av Timur Dykes.
Timur Dykes var scoutledare i en mormonsponsrad kår.
Han hade anmälts till biskopen, men biskopen lät honom stanna.
Jag tror att han föregrep sig på 15-17 av kårens 31 barn.
Vårt argument var att Kerry Lewis var ett offer
både för Timur Dykes och för scoutrörelsen.
GÄLLANDE TIMUR VAN DYKES: RÄTTEGÅNG VÄNTAR
AMERIKANSKA SCOUTRÖRELSEN, COLUMBIA
Vi ville att juryn skulle få en uppfattning om
vad scoutrörelsen kände till, historiskt, om problemet med sexuella övergrepp.
Juryn utdömde ett skadestånd på 18 miljoner dollar.
Det skapade så klart många rubriker.
Sen fick advokaterna rätten att se till att "perversionsakterna"
blev offentliga, som bevis i rättegången. Därmed fick allmänheten tillgång till dem.
DOMARE GODKÄNNER OFFENTLIGGÖRANDE AV "PERVERSIONSAKTER"
I enlighet med ett domstolsbeslut offentliggör vi i dag runt 1 200 akter…
KERRY LEWIS ADVOKAT
…som scoutrörelsen fört mellan 1965 och 1985.
Akter som scoutrörelsen har kallat "perversionsakterna".
Kerry Lewis fick tala för många som saknade röst.
De har samma intresse för allmänheten som för juryn under rättegången.
Det vill säga akterna var kunskap som scoutrörelsen hade
som ingen annan ungdomsrörelse hade, varken då eller senare.
Jag tror inte att scoutrörelsen förstod,
verkligen förstod, hur betydelsefullt det var.
Lårbensartären var avskuren och de blödde långsamt ihjäl, men de såg det inte så.
INFORMATIONEN INDIKERAR
Scoutrörelsen visste att de här sakerna pågick,
men sopade det under mattan. De ringde varken polisen eller socialen.
De lät pojkarnas liv trasas sönder.
PERVERSIONSAKTERNA OFFENTLIGA
Scoutrörelsen har motsatt sig juridiska försök att offentliggöra fler akter.
Men nu finns detaljer publicerade på internet
av runt 1 900 scoutledare misstänkta eller dömda för sexuellt utnyttjande av barn.
Brottsofferadvokat Tim Kosnoff la ut listan.
Scoutrörelsens hemlighet var ute.
De har missbrukat sin makt och ställning sen dag ett.
För de berättade inte för någon om problemets natur och omfattning.
De berättade inte för föräldrar. De varnade inte scouter.
De blev en organisation som ljög för det amerikanska folket,
för föräldrar och för kongressen i sina årliga rapporter om riskerna med scouting.
VÄNLIGEN NÄMN INTE DE HEMLIGSTÄMLADE AKTERNA
Jag har än i dag svårt att förstå
hur man kan ha dessa akter om sexövergrepp och inte tro att det var ett problem.
Låt oss anta de bästa avsikter.
De som ledde scoutrörelsen hade ett bra program som de trodde på
och inte vill äventyra genom att skrämma folk i onödan över ett litet problem.
Men när är problemet inte litet längre?
Det är som katolska kyrkan med sina hemliga arkiv.
Vuxna håller koll på potentiella belastningar.
De ser att det kan bli problematiskt för dem och för deras rykte.
Scoutrörelsen framställer sig som en plats för heder.
De här akterna är bevisning
som kan skada deras rykte som hedersamma.
LIV HAR FÖRSTÖRTS
Instinktivt ville man bara gömma det,
för institutionen är viktigare än individen.
VUXNA OFFER FÖR SEXUELLA ÖVERGREPP FÖRTJÄNAR RÄTTVISA
Det enda försvar scoutrörelsen och deras försäkringsbolag har haft under alla år
är preskriptionstiden.
Regressiva, förövarvänliga lagar
stänger domstolens dörrar för offer när de är 21 år.
Preskriptionstiden är bara en deadline.
En godtycklig deadline som fastställs vid en stämning eller ett åtal.
Det finns ingen preskriptionstid för mord.
Det finns kortare preskriptionstider för kontraktsdispyter.
Sexuella övergrepp mot barn är mer likt mord än ett kontrakt.
Offret förstod inte vad han eller hon var med om.
Sexövergrepp på ett barn ligger och gror och finns kvar i barnets själ i årtionden.
Det är inte ett brutet ben.
Ju mer jag jobbade med preskriptionstiden, desto mer insåg jag att vi kuvade offren.
Över hela USA. Vi tystade dem och stärkte organisationerna.
När jag granskade det här,
mitt i katolska kyrkans sexövergreppsskandal,
började jag fråga vad som skulle hända om man bara sa:
"Glöm preskriptionstiden. Vi struntar i den."
Så jag började jobba med det.
Just nu befinner vi oss mitt i en levande samhällelig rörelse.
Överlevare träder fram och kräver rättvisa.
De förändrar världen med sina berättelser. Helt klart.
Lagstiftare, till och med de som älskade scouterna,
kyrkorna eller internaten…
De människorna tar notis och ställer sig på barnens sida.
Nu har en tredjedel av delstaterna öppnat preskriberade fall.
TIDSFRIST FÖR STÄMNING
När preskriptionstiderna ändrades i New York, New Jersey och Kalifornien,
tre väldigt folkrika delstater
med många medborgare, många barn och många scouter,
kunde scoutrörelsen exponeras på ett sätt de aldrig riskerat förr.
SCOUTRÖRELSEN STÄMS FÖR FÖRMODAT UTNYTTJANDE
Scoutrörelsen antog att de skulle översvämmas av anspråk, vilket skedde.
Det enklaste sättet för dem att hantera det var att begära konkurs.
SCOUTRÖRELSEN ANSÖKER OM KONKURS INFÖR HUNDRATALS SEXBROTTSYRKANDEN
Tiden rinner ut för dem som överlevt utnyttjande av scoutledare.
Måndag är sista dagen att inkomma med yrkande
innan chansen kan gå förlorad för alltid.
LID INTE I TYSTHET
När de gjorde konkurrs och yrkandena började komma in
frågade man vad jag trodde, och jag sa
att jag trodde att uppemot 10 000 personer skulle träda fram.
Siffrorna började komma in. Vi passerade 20 000.
Vi passerade 30 000, 40 000 och sen 50 000.
"Herregud", liksom.
Vi visste att det skulle bli många,
men jag blev förbluffad över exakt hur många det blev.
Otroliga 82 000 förmodade offer
har anklagat amerikanska scoutrörelsen för sexuellt utnyttjande.
Det gick från 231 akter om förövare, vi visste inte hur många offren var,
till 82 000 offer. Det går knappt att ta in.
Jag tror att det centrala för många överlevare
är känslan av att förlora kontrollen.
Jag hade inte kontroll när jag utsattes.
Förövaren kontrollerade den situationen, både före och efter.
Så när jag kan ta tillbaka lite kontroll över det som hände mig…
Det är väldigt starkt.
Mitt mål är inte att bli miljonär och få en massa pengar.
Jag har en bra pension från det militära. Jag behöver det inte.
Det jag vill uppnå är att inget barn ska komma till skada som jag gjorde.
Det har alltid varit mitt mål. Det är det viktiga.
Att scoutrörelsen tar ansvar för det som hände
och tar sig an en ny utmaning: att se till att det aldrig händer igen.
Ingen överlevare gör det här för pengarna.
Det är inte det som driver nån av oss.
Vi vill känna att vi blir hörda och vi vill få en chans att läka.
Jag för ingen annan överlevares eller grupps talan,
men jag ska tala om att jag vill föra de dödas talan.
Jag vill tala för dem som inte överlevde.
De barn vi förlorade i självmord,
alkohol, missbruk, självstympning och självskadebeteende.
Jag vill föra min vän Patricks talan.
Jag saknar honom än i dag.
Det är dags att avlägga räkenskap för vad som har pågått i den här organisationen.
Det är inget mindre än en skändlighet. Det måste få ett slut.
Konkursförhandlingar är ofta hetsiga.
Detta specifika fall har varit ovanligt och extremt svårt.
Detta kan vara en av de mest komplicerade och strukturellt svåra konkurserna nånsin.
I de enklaste konkursfallen har gäldenären tillgångar.
Ett företag har till exempel tillgångar som flygplan och maskinell utrustning.
I ett typiskt bolag är det ganska lätt att se vilka tillgångarna är.
Man kan sälja tillgångarna och få pengar för dem.
Det blir mycket svårare när man inte har en prydlig hög av tillgångar,
utan flera relaterade organisationer som alla kan vara juridiskt ansvariga.
Om du var ett offer i South Dakota, är det inte säkert att du har anspråk
på tillgångar som ägs av en lokal organisation i New York, och tvärt om.
Det är inte säkert att alla har krav på landsorganisationen.
Men hur många tillgångar har landsorganisationen?
Att bara slå samman alla tillgångar är oerhört komplicerat i det här fallet.
Vi borde så klart bry oss om offren och huruvida de får upprättelse.
I en så här komplicerad process vet jag inte om det är det vi gör.
Ingen tänkte på sexövergrepp på barn när kapitel 11 av konkurslagen kom.
Så gäldenären är en dålig aktör
och hela det juridiska ramverket
som finns runt gäldenären, handlar om att skydda gäldenären.
Borgenärerna är tusentals offer för sexuella övergrepp.
De har samma juridiska status som en takläggare som inte fått betalt.
De får höra att de nu buntas samman
och inte kan inkomma med individuella stämningar.
Vi har skrivit ett lagförslag för att ändra konkurslagen p.g.a. detta.
Det var inte menat att bli ett lager för överlevare av sexövergrepp.
Man är rädd att advokater gör upp.
Varför processa ett fall om man med ett kort samtal kan få halva summan?
Det är inte bra för offren, men advokaten får ändå 30-50 % för knappt något arbete.
Man kan oroa sig för om advokatens motivation skiljer sig från offrets.
Barnövergrepp ska inte hamna i en Kapitel 11-konkurs.
Det är en juridisk process som gör offren till sidoskador,
precis som när de var små.
Man når en uppgörelse mot slutet av konkursförhandlingen.
Hur är det hedervärt? Den felande institutionen lever vidare.
Och de får säga: "Om du inte trädde fram under konkursen har du ingen fordran."
Konkurser är skapade för dem med makt.
Och de med makt vinner.
Scoutrörelsen menade länge att sexövergreppen var ett mindre problem.
Det var en liten grej.
Med tanke på akterna och allt vi nu vet…
82 000 trädde fram. Det är många verkliga personer som lider.
Det var en lögn. Det tystades ner. Man ljög när man kallade problemet litet.
Absolut. 82 000 under hur lång tid?
Vi vet inte ens om den siffran räcker.
Men en är för många. En var för många.
Vi är ett mikrokosmos av samhället.
95 % av alla övergrepp sker i hemmet eller av en familjemedlem.
Vad har du läst i tidningarna om barn som utnyttjas sexuellt?
Det sker i skolor och på andra platser.
Vi tror att nåt av det bästa man kan göra, förutom allt vi redan gör,
är att skapa en databas där personerna kan spåras
och hindras att gå med i organisationer.
För vi vet att de gör det för att komma nära unga.
Tills vi kan hindra dem att komma nära unga,
kommer vi aldrig att kunna skydda barn såsom vi vill.
Och det är det vi vill göra.
Är det hundra procent säkert?
Kan vi garantera att ingen olycka sker,
att en icke önskvärd person aldrig försöker sig på något?
Nej, men man försöker säkra.
FÖRLIKNING ÖKAR MED $800 MILJONER
Det finns ingen perfekt plan eller oändligt med pengar.
Inga pengar i världen kan gottgöra det överlevarna, offren, har varit med om.
Alla ursäkter i världen kan inte radera det.
Och det är inte vad vi försöker göra.
Vi för in dem under vårt styre och in i vårt barnskyddsprogram.
Vi ber överlevare som vill träda fram
att övervaka det vi gör, för vi är engagerade i det här.
Inga är ledsnare än vi.
Och vi tror inte att den kompensation offren får, någonsin kan räcka.
Tillit är nyckeln. Jag har inte mina barn i scouterna om jag inte litar på dem.
-Fråga ledarna. -Jag frågar dig.
Hälsa på en avdelning. Det skulle jag göra.
Varför ska USA lita på scouterna? Varför ska vi tro att ni har fattat?
Se på det vi gör för att hålla barn trygga.
Se på det skydd vi tillhandahåller. Bilda dig sen din egen uppfattning.
Det där med 95 procent… Han låter som om han är expert på det här.
Det där är inte ens korrekt.
Han styr undan och pekar på samhället i stort, skolor och sånt.
Istället för att fokusera på…
Amerikanska scoutrörelsen kan nu räkna över 82 000
pojkar och män som har överlevt sexuella övergrepp.
Men han vill tala om andra institutioner?
Scouterna vill att samhället tror
att sexuella övergrepp inom scouterna är historia.
Se på siffrorna. Det var många fler för 40, 30 och 20 år sen.
Men vad de inte talar om är att det tar en man,
inte när han är pojke, utan en man, minst 20 år…
Om de alls berättar för någon, alltså.
De flesta män berättar bara för personer
som sin fru, terapeut eller någon annan de litar på.
Men de flesta berättar inte för någon som kan göra något åt det.
Fundera på det gällande pojkar i scouterna i dag.
Det har inte skett någon kongressledd utredning om vad som hände.
Jag föreslår att du indikerar att du inte vet något…
Enda sättet att se till att det här inte fortsätter
är att nån träder fram och säger: "Vi måste utreda det här."
Det kan vara en kongressledamot, senator eller president
som har modet att säga…
En institution som justitiedepartementet.
"Låt oss ta reda på vad som hände.
För om vi förstår det kan vi förindra det."
Jag använder ordet "mod" medvetet, för i en av scoutrörelsens stadgar,
som har godkänts av kongressen,
talas det om organisationens ansvar att lära ut patriotism och mod.
Så mod är vad vi behöver från våra folkvalda nu.
Att de griper in och säger: "Vad hände?
Låt oss se hur vi kan lösa det här."
Du trädde fram, rätt spektakulärt, och sa din mening om scoutrörelsen. Varför?
Om jag håller tyst om det jag vet är jag delaktig.
De som verkligen känner mig vet att jag inte ger efter. Jag ger mig inte.
Till min sista dag arbetade jag för ett tryggt scouterna,
trots att jag visste att det var fyra steg fram, två tillbaka.
I mitt kontrakt står, att för att få mitt avgångsvederlag
måste jag skriva på en blankett.
De sa: "Du får inte prata med någon om någonting gällande scoutrörelsen."
Ursäkter är inte min grej. Gör det, eller inte.
Det är så jag är uppfostrad. Man gör det, eller inte.
Jag kom till scoutrörelsen för att göra ett jobb.
Att hjälpa dem bli bättre på att hålla barn trygga.
Jag vill mena att jag lyckades hyfsat bra, trots all skit jag fick hantera.
Men i slutändan misslyckades jag.
Jag är här för att berätta att organisationen fortfarande är otrygg.
Jag har utrett och skyddat barn i hela mitt liv.
Jag tänker inte sitta tyst
när jag vet att barn fortfarande riskerar sexuella övergrepp i scouterna.
Så om jag håller tyst är jag delaktig.
Det kommer inte att ske. Jag kan inte vara delaktig.
Så jag sa: "Jag lämnar det."
F.D. BARNSKYDDSANSVARIG: "SCOUTERNA FORFARANDE OTRYGG MILJÖ"
Jag kan välja vad som definierar mig i livet.
Det är en stor grej.
I dag presenterar jag till att börja med: Michael Johnson.
Det här handlar inte om att krossa scouterna.
Ni scouter där ute som känner mig vet att det inte är vad det här handlar om.
Men vi måste skapa den oberoende ansvarsskyldighet
och tillsyn som är nödvändig för att skapa ett tryggare scouterna i dag.
Dagens organisation lever inte upp till detta ideal.
Den sviker vårt land, våra familjer, och varje scout i organisationen.
Jag har en god vän som är överlevare. Han har berättat sin historia.
"Låt mig förklara en sak. En man som har utnyttjats sexuellt bär på mycket skam."
Jag brukar tänka på det. "Skam" är ett stort ord för en man.
Jag sa till honom:
"Jag gillar inte att dessa män bär på skam.
Om nån ska bära på skam så är det scoutrörelsen."
Till er överlevare: Jag känner starkt att jag vill tala direkt till er.
Jag har fått träffa många av er genom åren när jag jobbade för scouterna och efteråt.
Och scouter…
…som lämnade scouterna…
…för att de inte stod ut med de fortsatta sexuella övergreppen.
Det här är för var och en av er.
För jag glömde er aldrig när jag var där,
och jag kommer aldrig att glömma er och era erfarenheter.
Överlevarna har varit väldigt snälla.
De har…
De männen har sanktionerat det jag gjorde.
Det är de som är tappra. De är hjältarna.
Vad som fick mig att träda fram?
Jag ledsnade. Det var nu eller aldrig.
Jag minns den kvällen.
Mamma stod i korsningen 73rd och Coles.
Carl bodde på 72nd och South Shore Drive, precis runt hörnet.
Jag hade samlat mod
och nåt inom mig sa: "Gå härifrån. Gå"
Han var där. Jag sprang ut. Det är ett höghus.
Jag tog inte ens hissen. Jag sprang ner. Jag lämnade allt.
Jag fick med mig det jag hade på mig.
Jag sprang in med en viss min och känsla i kroppen.
Jag kom hem till mamma. Hon frågade vad som hade hänt.
Det hade byggts upp och byggts upp. Blodet kokade.
Dagen efter berättade jag för henne.
En massa saker rann av mig.
Jag visste att det var över när jag gick den kvällen. Det var över.
Det kändes lättare att berätta min historia.
Jag kände att jag kunde få rättvisa.
Jag höll det här inom mig tills jag var runt 50
när jag började brottas med en del saker. En medelålderskris, antar jag.
Min fru och jag hade växt ifrån varandra en del.
Men hon visste att det var nåt annat. Att det var nåt jag inte berättade.
Så jag berättade.
Hennes första reaktion, jag var så stolt, var ilska.
Hon var så arg över det som hade hänt mig. Och hon sa:
"Förbannade scouter."
Jag ville berätta för min mamma så många gånger.
"Jag vill att du ska veta att nåt hände mig.
Det var därför jag blev så kylig i high school och i college."
Vi pratade aldrig under collegetiden.
Hon fick lungcancer.
Läkaren kallade in mig och sa:
"Du eller jag måste berätta att din mamma har obotlig cancer."
Hon levde tre månader till.
Vi delade mycket under de tre månaderna.
Men jag berättade aldrig.
Jag berättade aldrig.
När berättade du för någon första gången?
För 15 år sen eller så. När jag var vuxen.
Jag övervägde inte ens att berätta.
Det kanske var för att så många trädde fram.
Men det här är egentligen första gången de flesta får veta.
Jag skäms för den här skiten. Det gör jag verkligen. Jag skäms.
Det suger. Det suger verkligen.
Jag är så fruktansvärt arg.
Jag blir så arg. Jag har missat så mycket i livet på grund av den här skiten.
Lurad på det.
Det är renande. Det gör ont, men det känns bra också.
Jag vill inte känna så här för alltid. Jag vill inte känna så här längre.
Jag önskar…
Jag önskar att de levde så att jag fick berätta vad som hände.
Jag höll det hemligt så länge.
Jag tror faktiskt…
Mina föräldrar… Min pappa hade varit mottaglig.
Och förstått.
Han hade nog blivit arg.
Arg att jag inte berättade tidigare.
Det är nåt man bär på.
Ni ska veta en sak:
Ni fem här inne är de första som får höra.
Varför nu?
För att det känns som om jag har blivit av med en enorm börda.
Att veta att man inte är ensam är nåt annat. Att veta att man inte kämpar ensam.
Kämpar för vad? Att vara normal. Känna sig normal.
Det här är den trofé pappa fick för att han var scoutmästare.
Den har sett bättre dagar,
men den gör att jag känner mig nära honom, mer än nånting annat.
Det här…
Det här är skälet till att jag berättar.
Det är vad en Örn gör.
Du anar inte hur många gånger jag håller i den här och gråter.
Några av vingarna har limmats lite hur som helst för…
Några gånger har jag blivit så arg över vad den representerar
att jag har kastat den i väggen och sen…
…limmat ihop den.
Konkursen är inte slutet. Den är bara ett steg i processen.
Delawares konkursdomare har godkänt ett förordnande på 2,46 miljarder dollar.
Scouterna har lagt ca $300 miljoner på juridiska kostnader.
Totlat får jurister och konkurskonsulter dela på uppskattningsvis $1 miljard.
De flesta överlevare vet fortfarande inte hur mycket de får, eller när.
Amerikanska scoutrörelsen fortsätter sin verksamhet.
Har du utnyttjats sexuellt eller kämpar med mental ohälsa: wannatalkaboutit.com.
Undertexter: Rosanna Lithgow