Downloaded from YTS.MX
У фільмі описуються сцени сексуального насильства над неповнолітніми,
Official YIFY movies site: YTS.MX
що може викликати занепокоєння.
Цінності «Бойскаутів Америки»
приводили в організацію дітей і давали їм роль у житті.
Вони направляли їх.
Я думав, що скаути — це круто.
Справді.
Їх зображав Норман Роквел. Вони були символом Америки.
На парадах із нагоди Дня пам'яті
скаути маршували з прапором.
Це була Америка, це був патріотизм.
Бути бойскаутом було значуще.
Вони стали найбільшою молодіжною організацією Америки,
а, можливо, і у світі.
Закон скаута закликає бути надійним, вірним, допомагати іншим,
бути доброзичливим, добрим, слухняним, веселим, економним, чистим і шанобливим.
Намети, розпалювання багаття,
готування на відкритому вогні й розповіді історій.
Уміння виживати,
готувати їжу, зводити намет,
уміння розрізняти рослини. Особливо — отруйний плющ.
У літньому таборі навчають стріляти з гвинтівки,
з лука, навчають зводити канатний міст,
навчають надавати першу допомогу.
Бойскаути для мене уособлювали найкраще, що є в Америці.
Але в організації були свої брудні таємниці.
Усі ці чесноти приховували
її небезпечне нутро.
Сьогодні «Бойскаути Америки»,
одна з найбільших молодіжних організацій країни, оголосила банкрутство.
Організація стикнулася з потоком позовів
від жертв сексуального насильства
з боку скаут-лідерів. Інколи дуже давно.
Уважається, що жертвами стали понад 82 000 людей із різних поколінь.
Люди мають зрозуміти, що сталося. Що відбулося.
День відплати для «Бойскаутів Америки».
В організації проблеми.
«Бойскаути Америки» оголошують банкрутство.
Це найбільша в історії справа, пов'язана із сексуальним насиллям над дітьми
в одній організації.
Масштаби більші, ніж у будь-якій молодіжній організації,
більші, ніж у Католицькій церкві, більші, ніж у Південній баптистській конвенції.
Вони хочуть знати, що трапилося. Хочуть знати правду.
Вони хочуть знати, хто що знав,
коли вони це знали, і чому з ними так сталося?
Вони не хочуть стикатися з прихованим злом.
В організації є злоякісна пухлина.
Я тримав це в таємниці навіть після всього цього.
Я цього нікому не казав.
Навіть своїм дітям.
Сьогодні мені написала дитина.
Пише: «Я дуже пишаюся тим, що ти робиш.
Знаю, це нелегко,
але я пишаюся тобою».
Ми говоримо про рух за права людини.
Рух за громадські права дітей
проти одного з найбільших злочинців світу — «Бойскаутів Америки».
ЧИ ПЕРЕЖИВЕ ОРГАНІЗАЦІЯ ПОТІК ЗВИНУВАЧЕНЬ?
Я можу згубити себе, але я заберу із собою і їх.
Я цього не терпітиму.
Це нестерпно.
СЛОВО ЧЕСТІ
СЕКРЕТНІ АРХІВИ АМЕРИКАНСЬКИХ БОЙСКАУТІВ
УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ МІСТА ПЛЕЙНО ПЛЕЙНО, ТЕХАС
МАЙКЛ ДЖОНСОН
Я — детектив Майк,
колишній детектив управління поліції міста Плейно.
Я став детективом
і потрапив до SWAT у 1986-му році.
Я розслідував справи, пов'язані з дітьми.
Привіт.
У такій от привітній кімнаті всі детективи
говорять із представниками жертви або самими дітьми чи підлітками,
які пережили сексуальне насильство.
Для цього виділяють дуже багато місця.
Ми робимо все, щоб,
пом'якшити атмосферу та не нагадувати про травму
сім'ям та жертвам після того, як вони пережили те,
що для багатьох було найгіршим досвідом у житті.
Шістнадцять років я розслідував випадки сексуального насильства над дітьми.
Я опитав багато дітей різного віку,
опитав багато злочинців, говорив із батьками,
побував на багатьох місцях злочину, працював як із ФБР, так і з поліцією.
Перш ніж ми перейдемо до подій,
розкажіть про початок роботи з організацією.
Ви працювали директором з питань захисту молоді.
Чому вирішили взятися за це?
Коли мене про це запитують, я питаю людей:
«Вам правду, чи те, що мене просили казати?»
Я просто скажу вам правду.
-Я хочу знати і те, і інше. -Гаразд.
Я хочу розповісти вам правду.
Коли я почав працювати у 2010-му
директором з питань захисту молоді,
я був у захваті.
Я був мотивованим.
Але трохи боявся, бо, ви знаєте, що це за робота.
Це була перша така посада
серед усіх молодіжних організацій за весь час.
Особливо для людини з такими навичками.
Я думав, що захищатиму дітей у великій організації.
«Бойскаути Америки» на державному
та й на рівні ради — це в першу чергу бренд.
Гарний бренд.
Коли думаєш про них, згадуєш паради, яблучний пиріг,
американський прапор і таке інше.
Вони не хочуть, щоб із їхнім брендом були погані асоціації.
Як прийшов, одразу кажу: «У нас купа ризиків».
Я просто сказав це, бо це правда.
«Що ми можемо зробити, щоб захистити дітей у такій організації?»
Ви — молодіжна організація.
Ви — молодіжна організація «Бойскаути Америки».
У вас немає вибору.
У вас має бути ідеальна репутація стосовно таких базових речей.
А що вам радили казати?
Що це безпечна організація.
«Бойскаути Америки» — золотий стандарт.
«Бойскаути Америки» мають ідеальний процес відбору працівників.
«Бойскаути Америки» перевіряють кримінальне минуле всіх своїх лідерів.
Програма захисту дітей тут набагато краща,
ніж у будь-якій іншій молодіжній організації.
Ви мали підтримувати імідж безпечності.
-Саме так. -Але ви бачили не це.
Абсолютно не те.
Я зрозумів, що мені казали не все.
Вони приховували інформацію.
Я натрапив на цю історію з чистої журналістської цікавості.
Ще в 1980-х я прочитав новину в «Нью-Йорк Таймс».
Там ішлося про звинувачення лідера в розбещенні скаутів.
Я вирізав його й помістив у звичайний записник з ідеями,
а потім забув про нього.
Пройшли роки, я працював у Вашингтоні
й прочитав у своїй газеті про позов у Вірджинії,
у якому хлопчик подав у суд на «Американських Бойскаутів».
І в позові йшлося,
що організація мала передати адвокату хлопчика
конфіденційні документи про людей, яких звільнили за звинувачення в розбещенні.
ДОВІДКА ПРО РЕЄСТРАЦІЮ ТА СТАТИСТИЧНІ ДАНІ, «БОЙСКАУТИ АМЕРИКИ»
Я думаю: «Ого».
ВІДМОВА У НАЙМАННІ ЧЕРЕЗ НАСТУПНІ ПРИЧИНИ:
Я поїхав до Вірджинії поглянути на документи й узяв лише один блокнот.
Думав, проведу там кілька годин. Почав записувати.
І я швидко зрозумів, що інформації тут більше, ніж я очікував.
Ці документи мене вразили.
НЕБЕЗПЕЧНИЙ ЧОЛОВІК
Стаття про скаутський рух 1923-го року. Я цього ще не бачив.
Це сторінки журналу «Скаутинг» 1920-х років,
де були записи про людей, яких виганяли з «Бойскаутів Америки».
Тут заголовок. «Цей чоловік небезпечний».
«Цей чоловік небезпечний»
«Обережно». Ого.
Конфіденційні документи почали з'являтися в Англії із заснування руху.
Після заснування Скаутингу в 1908-му,
скаути зрозуміли, що є проблема,
адже Скаутинг приваблював людей, яких тягнуло на хлопчиків.
І компанії доводилося виганяти їх і затикати рота.
Перший випадок стався в Англії,
коли їм довелося вигнати лікаря
з першого у світі табору бойскаутів.
У Сполучених Штатах створили так званий Список небезпечних.
У 1935-му році в газеті «Таймс» написали про цей Список небезпечних.
Список небезпечних у США
згодом еволюціонував у Список небажаних волонтерів.
У «БСА» його назвали Конфіденційними документами
через бажання тримати все в таємниці.
Дехто називає їх «збоченими».
ДОКУМЕНТИ ЗБОЧЕННЯ
Тоді ми не знали, скільки там документів.
У мене є 231 оригінальний документ
і я доповнив його власною інформацією.
Це були настільки важливі документи, що організація зробила все,
щоб їх не побачили батьки,
поліція, прокурори та навіть скаут-лідери.
Вони надійно сховали їх у головному офісі.
Вони знали цінність інформації.
«Бойскаути Америки» знали, що для успішності бренду
між лідерами мало бути повне взаєморозуміння.
Батьки були впевнені,
що коли віддають свого хлопчика в руки організації,
вони віддають його найвідповідальнішим людям,
найчеснішим і найдоброчиннішим людям.
Тож хлопчик був у безпеці й міг навчатися у справжніх прикладів для наслідування.
Гадаю, це було частиною плану.
Вони не хотіли це розкривати,
адже якби вони розповідали про сексуальне насильство в таборах,
це могло б відлякати батьків і спонсорів.
Організація заробляла багато, мала купу скаутів.
Я розмовляв із представниками організації
про свої знахідки, а вони вперше чули про це. Я був уражений.
За їхніми словами, представники не знали про випадки розбещення дітей.
Я знав номери, патерни.
Я знав про слабкі місця.
Вони не знали про розбещення,
але знехтували дефектом свого продукту.
Сама структура організації дозволяла злочинцями розбещувати дітей
і уникати покарання.
Коли я вперше написав статтю й вказав про 400 випадків розбещення,
мені казали, що я роздуваю з мухи слона.
Що випадків небагато.
Мені писали розгнівані люди, що казали:
«Ти брудниш репутацію організації через дрібниці».
Люди постійно так казали.
«Як ви смієте звинувачувати їх. Ви руйнуєте організацію».
Потрібно було гнути свою лінію попри все,
адже під час звинувачення організації
ви часто звинувачували поважного лідера громади в тому,
що більшість вважає найгіршим злочином.
Але це правда,
і навіть попри те, що вона незручна, я казатиму її.
І я був одним із тих, хто оприлюднив ці документи.
Кожен документ уражав своєю історією.
Але разом вони кажуть про інше.
ЕКСПЕРТ РОЗПОВІДАЄ ПРО ОДЕРЖИМІСТЬ ВОЛОНТЕРА
Назву приклад.
Скаут-лідер міг спокійно повернутися в організацію після звільнення.
Томас Гакер працював в Іллінойсі.
Наш загін часто виїжджав на природу.
Тоді мені здавалося, що це просто добрий чоловік, що зацікавився мною
й хотів подружитися.
Він став лідером, а потім скаут-майстром загону.
Він був дияконом у церкві.
У моєму дитинстві він був авторитарною фігурою.
Лише коли мені перевалило за 40
я зрозумів, що був жертвою й не зробив нічого поганого.
У десять років мені не вистачило розуму.
Десь в 11 чи то 12
я мав зрозуміти, що робив той чоловік.
У 13 чи 14 я мав щось сказати.
Щоразу в наметовому таборі він торкався нас.
У таборі зазвичай від шести до восьми дітей.
Усі знімали штани.
Це була важка розмова.
Я не розповідав батькам багато.
Я розповів їм достатньо, але не вдавався в деталі.
Я почувався…
Як, ти…
Ти забрав у мене дитинство.
Забрав юнацькі роки.
Я був такий злий.
Я ніколи не вмів контролювати себе.
Коли я розчаровувався, я…
пробивав дірки в стінах.
СКАУТ-ОРЕЛ
Скаут-орел — найвищий ранг бойскаутів.
Це велике досягнення.
Коли його вручають, проводять урочисту церемонію.
Приїжджають високопосадовці, сенатори,
навіть мер виголошував промову.
Він дивиться це.
Як можна таку церемонію пов'язати
з прихованими на відкритому місці розбещеннями дітей?
Я хочу взяти на себе частину тягаря, який несуть жертви цього.
Що б там хто не казав, у суспільстві ще існує стигматизація
хлопчиків, яких розбещують інші чоловіки.
Я хотів би зняти цю стигматизацію, адже діти невинні.
Скаут-майстра з південного Іллінойса відправили за ґрати під заставу в 500 000
за звинуваченнями в розбещенні трьох хлопчиків.
Його звинувачують у п'яти злочинах сексуального характеру.
Хлопчики були членами загону міста Оук-Лон.
Гакер почав працювати скаут-майстром загону вісім років тому.
ТОМАС ДЖ. ГАКЕР
Він був у Списку небажаних волонтерів.
Коли його злочини стали відомими,
він був педофілом з найбільшою кількістю жертв
в історії Америки, а, може, і світу.
Він розбестив сотні хлопчиків.
І вони це знали.
Вони знали, що він використовував організацію заради цього.
Він знущався з дітей, його ловили, він казав: «Я вилікуюсь.
Не віддавайте мене під суд. Я піду». І він ішов.
Їхав у нове місто й очолював новий загін.
Це були десятки випадків сексуального, орального та анального
насильства в різних ситуаціях і, у багатьох із них,
насильство відбувалося в групах.
В скаутської організації було купа доказів
його схильності до розбещення хлопчиків.
УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ МІСТА БЕРБАНК БЕРБАНК, ІЛЛІНОЙС
Я не приймав свідчення від серійного педофіла.
Я не знав, чого очікувати.
Я питав його: «Чому ви обрали "Бойскаутів Америки"?»
А він сказав: «Тому що в них легше».
Вони ніяк не обмежували його дії.
Він знав це й скористався цим.
НАМАГАННЯ УНИКНУТИ СКАНДАЛУ ДОПОМОГЛО ПРИКРИТИ ГАКЕРА
БОЙСКАУТ ВИМОГИ
Ми представляємо 4000 жертв.
Через банкрутство організації
та від клієнтів, яких представляю, я дізнався, що таких Гакерів багато.
Багато кого просто не впіймали.
Людям знадобилася неабияка сміливість, щоб звернутися до нас…
Я…
Я пишаюся кожним із них.
Це нелегко, і…
Ви хвилюєтеся…
Знаєте, можливо, їх розчаровує
результат моєї роботи. Це мій тягар. Я такого не хочу.
«Сексуальне насильство». Ці слова часто сприймаються, як щось незначне.
Їх легко казати.
Але людям вони неприємні.
Люди не хочуть уявляти те, як ці молоді люди, а тепер ті,
проти кого подають позив, займалися сексом з чоловіками
в машинах, у наметах та в себе вдома.
Я не намагаюся викликати у вас гнів, але саме це і є сексуальним насиллям.
Ми говоримо про чоловіків, які в дитинстві пережили чи постраждали
від дій сексуального характеру
під час проходження скаутської програми. До кого їм звернутися?
Вони досі намагаються впоратися з тим, що відчувають,
зі своїми демонами, із тим, що трапилося.
Моє повне ім'я — Дуглас Кеннеді.
Або скорочено — Даг.
Мій батько помер від раку, коли мені було 13 місяців.
Я його не знав.
Мама потім не одружувалась.
Тоді бути одним батьком чи матір'ю було не так звично, як зараз.
Часто ми навіть не знали,
звідки взяти гроші на їжу. Але в нас була гордість.
Зрештою, улітку мама
відвела мене до Християнської асоціації для юнаків, і я почав там працювати.
Тоді я був доволі активним бойскаутом.
Це був важливий досвід.
Загалом рух скаутів був доволі веселим.
Я думав, його ціль правильна.
Ось моя цитата в журналі. «Накривайте на стіл.
Гамбургери будуть за три хвилини», — вигукнув Даг.
І ось моє фото.
Я досі бачу те вікно.
Перед хатиною був ґанок.
Сяяло слабеньке світло лампи. Я пішов спати, як і зазвичай.
І посеред ночі я прокинувся,
і директор табору…
стягнув спальний мішок.
Він зняв із мене шорти.
І…
його голова була біля моєї промежини,
а ноги охоплювали мою голову.
І під час цього він був голий.
Він сильно охопив мене. Я не міг рухатися.
Він був більшим за мене, сильнішим, він був доволі кремезним.
Я пам'ятаю, як подумав: «Що відбувається?»
Подумав, що це якийсь жарт.
А тоді я зрозумів, що він взяв мій член до рота.
Я намагався стягнути його ноги з голови,
але не вийшло.
Завжди все зводиться до домінації.
Він домінував наді мною й розумів це на всіх рівнях.
Це мій роботодавець.
Він мене годує, моя мама довіряє йому.
Саме йому повірять усі інші.
Якби я щось сказав, він би просто відправив мене додому.
Ти дистанціюєшся.
Ніби дивишся на себе згори.
Це частина механізму, який повідомляє: «З тобою відбувається щось погане.
Потрібно подумати про щось інше».
Ти перестаєш сприймати фізичну сторону процесу.
Але той випадок…
забрав у мене щось.
Це тривало вічність.
Ця мить назавжди закарбувалася в мене в пам'яті.
Крістофер Хейвуд.
Виріс у районі Саус Сайд у Чикаго.
Наді мною знущалися дев'ять років.
Поки мені не виповнилося 18.
Він казав мені: «Ніхто тобі не повірить, ти дитина.
Люди повірять лише мені. Тобі не повірять».
Тож це закарбувалося в мене в голові.
Він навіть погрожував зашкодити близьким мені людям.
Це могла бути мама, мої сестри.
Він навіть погрожував убити їх.
Коли дитина чує таке, у неї порушується психіка.
Тоді я думав, що краще нікому не казати,
щоб усі були в безпеці.
У моєму випадку це був старший скаут, що цькував інших.
Я казав: «Можеш піти? Я не хочу бути тут».
А тоді він дістав ніж.
Я намагався пробитися.
Він притиснув ножа сюди.
Шкіру прокололо трішки, але цього вистачило.
Я знав, що безсилий.
Коли він учиняв насилля, він усе казав:
«Ти ніщо, і завжди будеш нічим».
Відтоді я носив цей тягар. І досі ношу.
Коли щось іде не так, розум завжди каже мені те,
що я завжди вважав правдою:
я ніщо й завжди буду нічим.
Це все через той випадок.
Наді мною вчинили насилля за 180 метрів від мами, тата
та сотень, якщо не тисяч, скаутів і їхніх батьків.
Так близько.
Це було дуже важко пережити.
Я не міг витримати.
На старшому курсі коледжу, я виліз на дах
однієї з дослідницьких будівель кампусу.
Я часто туди прокрадався.
І це було…
Звідти був гарний вигляд на місто. І поки я був там
я хотів стрибнути.
Я намагався переконати себе стрибнути, але мені не вистачило
сили зробити те, що я хотів.
Я поглянув на цей годинник. Я тоді носив його.
Він показував 12:32.
Я хотів обхитрити себе й стрибнути.
Я сказав: «Гаразд, коли буде 12:33, я це зроблю.
Це буде не мій вибір. Я просто діятиму під впливом моменту».
Я зняв годинник і намагався зібрати волю в кулак,
стукав рукою по стіні й намагався…
знайти спосіб зробити те, чого боявся.
І під час цього я зламав годинник.
І він так і не показав 12:33.
Цікава історія з часів, коли я був ще кабскаутом.
Моя мама померла, а тато помер ще раніше,
тож ми намагалися зібрати всі речі
й покласти в комору, щоб продати будинок.
Через багато років, за місяць до роботи в «Бойскаутах Америки»,
я пішов до комори.
Там у великій кедровій коморі лежали ковдри. Я відкрив її,
витягнув ковдру, а там, загорнута кимось,
хто б це не був, там лежала…
Там була оця фотографія, яку я не бачив.
І я тоді подумав, що це знак,
що це сама доля, що цьому
судилося статися.
Коли я починав працювати там,
я думав, що мені допоможуть. «Ось, що ви маєте знати.
Ось тут купа документів. Перечитайте їх.
Це наша історія, ми робимо те й те».
На столі було пусто.
Я тоді пішов до свого начальника, віцепрезидента Джима Террі,
і спитав у нього: «У вас є якісь офіційні стандарти чи правила?»
Він каже: «Я не знаю».
Я зв'язався з колегою з Центру контролю захворювань.
Вона працювала у відділі профілактики насилля.
Я питаю: «Існує збірник стандартів для молодіжних організацій?»
Каже: «Так, "Бойскаути Америки" підписували його».
Вона відправила мені згаданий документ.
Я отримав його й почав читати.
Я дійшов до кінця, де список учасників.
І десь другим чи третім ім'ям було Джеймс Террі
із «Бойскаутів Америки».
Я взяв документ…
А він казав, що його немає.
Що він не чув про нього. Я взяв цю книжку.
Це книжка. Я приніс її до нього.
Я кажу: «Джиме, поясните мені це?»
Він просто каже мені: «Я цього не підписував.
Це був чоловік, на ім'я Даг Сміт. Моє ім'я просто додали».
«Ви знали, що він є?» Каже: «Так, знав».
«А хто такий Даг Сміт?»
Він був головою національного представництва
«Бойскаутів Америки» в Ірвінгу, якого зловили на зберіганні дитячої порнографії.
Я такий: «Перепрошую? Що?»
Ми підготували матеріали,
які б допомогли місцевим радам та представництвам
упроваджувати програми безпеки.
Чому ви перестали працювати на «Бойскаутів Америки»?
Я подав у відставку після приходу поліції.
Його посадили за розповсюдження дитячої порнографії.
А я новий керівник відділу захисту дітей. Мені про нього не казали.
«БОЙСКАУТИ АМЕРИКИ»
Вони приховували все.
Я питаю: «Як я захищу дітей в організації,
якщо в мене немає доступу до інформації щодо дітей у ній?»
Гадаю, це свідоме рішення організації.
Мені потрібна ця інформація, щоб зрозуміти, яку вести політику, заходи
та яку придумати програму.
І я був спантеличений. Інколи я ходжу на засідання
або йду прямо до головного юрисконсульта,
адже маю повідомляти йому все.
СТІВЕН МАКГОВАН ГОЛОВНИЙ ЮРИСКОНСУЛЬТ «БСА» 2013–2022
Я був головним юрисконсультом.
Я відповідав за захист дітей та стандарти членства
до банкрутства. Тоді я вже за це не відповідав.
Я з організацією з дитинства. Я маю ранг скаута-орла.
Коли мій син досягнув повноліття, він став лідером загону скаутів.
Ми — такий собі мікрокосмос усього суспільства.
Якщо у нас проблема, то проблема й у суспільства
та багатьох інших організацій.
Просто ми дуже багаті.
І ми хочемо порозумітися
й спробувати виправити все, вибачитися,
зробити все, щоб захистити дітей
й компенсувати все, що накоїли.
І продовжити місію.
Багато потерпілих чітко дали знати.
Скаутинг корисний і має продовжити існування.
І ми цього хочемо.
Майкл Джонсон директором з питань захисту молоді.
Він казав, що організація досі небезпечна для дітей.
Як би ви відповіли?
Я шокований.
І особисто дуже розчарований.
Він ніколи цього не казав.
Під час своєї роботи в нас він часто схвалював
та відстоював наші безпекові програми, казав, наскільки вони ефективні.
Ми з ним тісно співпрацювали над розробкою багатьох нових
програм захисту молоді, і в нас не було суперечок.
Я пам'ятаю, як він казав, що ми підтримували…
Що я підтримував запропоновані ним реформи
більше, ніж хто-небудь інший.
А він розповідає інше. Він каже, що він намагався
впровадити деякі програми захисту дітей і отримував опір.
Я скажу лише, що я шокований.
Не знаю, як ще це сказати. Він бреше.
Може, можна і якось м'якше сказати.
Він вводить вас в оману, не каже правди.
Як буде зручніше для людей.
Насправді останні три-чотири роки
ми з ним постійно сварилися.
У нас були суперечки щодо всього,
що я хотів упровадити.
Він наче кидав мені виклик.
Він хоче донести думку,
що «Бойскаути Америки» не відрізняються від інших організацій,
і що такі люди є всюди,
тож цьому ніяк не запобігти.
Але це неправда.
«Бойскаути Америки» — організація, яка надає унікальні можливості
злочинцям мати доступ до дітей у місцях з обмеженим або відсутнім наглядом.
Назвіть ще молодіжну організацію,
яка надає тривалий щоденний доступ до дітей.
Назвіть іншу організацію, у якій скаут-майстер може вирішити,
чи отримає скаут ранг скаута-орла.
А тепер подумайте над наступним:
«Як легко потрапити в скаутинг?»
Тепер ви розумієте слабкості організації.
Вона не дозволяє позбуватися відомих елементів ризику
й створити безпечніше середовище для дітей-скаутів.
Багато дітей кажуть: «Батьки підвезли мене до його будинку».
Часто дорослі проводили ніч у будинку дітей.
Загін 137 у Новому Орлеані був особливим жахіттям для бойскаутів.
Це була однією з тих справ, де насилля
відбувалося над багатьма дітьми.
Декілька чоловіків стали лідерами
щоб отримати можливість розбещувати хлопчиків.
Вони спеціально набирали в загін хлопчиків.
І в себе вдома влаштовували секс-вечірки.
Вони фотографували хлопчиків голими.
Продавали фото іншим педофілам.
Я ріс у Новому Орлеані в 1970-х роках.
Мої батьки рано розлучилися,
тож ми з братом жили з мамою.
Двоє чоловіків підійшли до моєї мами.
Вони сказали, що шукають скаутів
по району для свого загону.
Вони погодилися все оплатити, бо вона була матір'ю-одиначкою.
«Не хвилюйтеся щодо грошей».
«Бойскаути Америки» не мали допустити, щоб купка одинаків очолювала загін.
Там було четверо лідерів.
Том Вуделл,
Льюїс Сіал,
Річард Голворсен,
і Геррі Крамер.
РІЧАРД С. ГОЛВОРСЕН
Вони водили нас їсти.
Водили на батути, щоб допомогти мамі.
Рачки Артемії.
Мама не купувала мені їх на Різдво.
Тож Геррі Крамер сказав:
«Я можу їх купити, але вони будуть у мене вдома.
І не кажи мамі».
Жоден зі скаут-майстрів не мав власних дітей.
І, знаєте, я був ще малим, щоб бути бойскаутом.
Було достатньо тривожних дзвіночків.
Хлопчики всі були з неповноцінних сімей.
Усі були бідними.
Нам не давали шансу заробити значок.
Ми ходили в походи, але лише тому,
що там було легко зґвалтувати дитину.
Зовні здавалося, що ми справжній загін, але це було не так.
Чоловіки зліталися з усіх куточків світу.
Здебільшого із Західної Європи, але й з усіх куточків США.
Вони теж нас ґвалтували.
Нас їм продавали, здавали в оренду. Називайте, як хочете.
І вони постійно фотографували нас і знімали на відео.
Вони приводили нас у готелі, часто у Французькому кварталі.
Моя мама навіть кілька разів підвозила мене до готелю.
Що вона думала про це?
Думала, що ми провідуємо скаут-майстрів.
Якщо з тобою таке робить авторитетна особа,
ти більше нікому не довіряєш.
«БОЙСКАУТИ АМЕРИКИ»
Тобі боляче.
Тобі не хочеться йти до школи.
Ти плачеш, коли інші не бачать.
Мама повела мене до лікаря.
Це був старший пан. У нього завжди була цигарка в роті.
І я не знаю чому, але я йому довірився.
Він підсів ближче й спитав: «Що відбувається?»
Я розповів про зґвалтування.
Він спитав: «Хто це робить?» Я відповів: «Купа людей з "БСА"».
Він каже: «Розкажи про них.
І я подбаю про все.
Я не розповім про тебе».
Їх обшукали, знайшли дитячу порнографію й заарештували.
Це потрапило у випуск новин.
Агресивна…
ГАРРІ КОННІК ОКРУЖНИЙ ПРОКУРОР
… жорстока, гидка природа цих злочинів призведе до того,
що психіка дітей буде травмованою ще довгий час.
Коли я подорослішав,
Я одним з перших отримав копію цих документів збочення.
Мені їх злили
І я прочитав це все й побачив,
що вони знали про всі ці події
й нічого не зробили. Це неймовірно злить.
Організація намагалася хоч якось вибачитися?
Ніколи.
-Узагалі -Ні.
Як почуваєтеся?
Я розлючений. Сердитий.
Дуже сердитий.
На вашу думку, через які помилки
виникла така проблема?
Проблема не обмежується «БСА».
Не «БСА» вчиняли насильство над цими дітьми.
У нас були погані люди.
-Ми читали про… -Люди, під егідою «БСА»…
-У нас є… -…вони були добровольцями,
скаут-майстрами або людьми, що брали участь у програмі.
-Ось що означає ця цифра. -Ну, вони люди.
Як і вчителі й інші люди.
Погані люди є всюди.
Їх неможливо визначити наперед.
Можливо лише застосовувати програму
захисту дітей, як робимо ми, і постійно покращувати її.
Потрібно постійно вдосконалюватися.
Але ні в кого немає характеристики майбутнього ґвалтівника,
яку можна вважати універсальним засобом їх виявлення.
Конфіденційні документи описують небезпечні ситуації.
У яких ситуаціях більш вірогідно, що хлопчики можуть постраждати
від ґвалтівника, незалежно від особи.
Я поїхав у Техас до головного офісу «БСА».
Я опитую людину, чиє ім'я й портрет
є на першій обкладинці усіх Конфіденційних документів.
Його підпис стоїть за кілька рядків
від опису інциденту.
Джо Енглім казав, що ніколи не читав ці документи.
-Ніколи? -Так.
Кажу: «На купі документів ваш підпис».
Каже: «Я не читав їх».
Я кажу: «Ви колись рахували чи аналізували їх,
щоб дізнатися про це насилля?»
Він каже: «Ні».Питаю: «Чому ні?»
Він каже: «Бо нам не казали, що така проблема існує».
Питаю: «Як би ви знали про проблему, якби не прочитали?»
І він сказав: «Бо ми знаємо, що проблеми немає,
бо в нас чудова програма, тож причин хвилюватися про це немає.
Ми не вивчали документи, бо ніхто не казав, що це потрібно.
Ми не просили переглядати їх, бо не знали, що існує якась проблема».
Отака відповідь.
Одне з послань їхнього маркетингу просто зводить мене з розуму.
Вони кажуть, що проводять ретельний відбір працівників.
Це маячня.
Це неправда. І не було правдою.
Я запропонував використовувати посвідчення особи.
Його навіть у магазині треба показувати.
Його треба показувати в аеропорту.
Чому б не перевірити хоча б його,
посвідчення водія чи паспорт? Чому б не перевірити посвідчення особи?
І вони відмовилися.
-Відмовилися? -Незручно й дорого.
ГІРСЬКИЙ ТАБІР СКАУТІВ
Вони не хотіли перевіряти посвідчення особи скаут-майстрів і добровольців.
Вони не хотіли перевіряти посвідчення
скаут-майстрів та волонтерів, які взаємодіяли з дітьми.
-Бо це було незручно. -І вартувало грошей.
За оплату людям, які б перевіряли ці посвідчення.
Так.
Ідентифікуємо ми біженців…
СЛУХАННЯ ЗАКОНУ ПРО ЗАХИСТ ДІТЕЙ
…чи кримінальне минуле.
«Бойскаути Америки» були в опозиції до Закону про захист дітей.
Більшість молодіжних організацій підтримали підписання.
Закон об'єднував два страхи «БСА».
Витрату більшої кількості грошей, адже в них багато добровольців.
А також витрату грошей на перевірку відбитків пальців.
Також «БСА» постійно не хотіли розширювати вимоги
до локальних організацій, щоб викорінити педофілів.
Вони думали, що зробили все можливе.
Оскільки їм завжди були потрібні волонтери,
вони не хотіли їх злякати.
Я ніколи не забуду, як один з високопосадовців
перехопив мене в коридорі й каже:
«Майку, юристи й ризик-менеджери
чи хтось там ще сказали
не контактувати з батьками у випадку сексуального насильства».
Я кажу: «Пане, прийміть рішення.
Можете послухати їх або слухати мене.
Я то розумію, про що кажу».
Ми з головним юрисконсультом постійно сперечалися через те,
що я наполягав, щоб усі, хто є в Списку небажаних,
списку збоченців, списку волонтерів чи як він там називається,
і хто якось пов'язаний із сексуальним насиллям:
за підозрою чи ще якось — про всіх варто повідомити поліції.
Він прийшов дуже засмучений.
«Закон не зобов'язує нас повідомляти про всі ці звинувачення,
якщо немає вагомих підозр у вчиненні насильства».
У цих документах ми знайшли купу доказів того, що
скаут-майстрам постійно казали не повідомляти батькам про насильство.
Люди часто особисто казали нам про це.
Зроблених помилок не скасуєш.
Якщо люди так учинили, то це наша провина.
Але ми вдосконалюємося й, сподіваюся, продовжимо це робити.
Але це не скасовує того, що люди помилялися.
Проясню. Це неправильно.
Якщо дітям постійно казали не повідомляти батькам…
-Неправильно. -…це неправильно.
Ми вчимо й вчили дітей робити абсолютно навпаки вже понад 20 років.
-Чого ви навчали дітей? -Противитися.
Повідомляти.
Знати заходи щодо протистояння насиллю
й слідкувати за тим, щоб їх правильно застосовували
старші лідери, з якими вони працюють.
Повідомити одразу в поліцію?
Для скаута це означає повідомити надійному дорослому.
Батькам, або лідеру.
Але їх учили йти до когось, кому їм комфортно повідомляти таку інформацію.
Після цього цей дорослий відповідає
за повідомлення цієї інформації поліції та «Бойскаутам Америки».
Той, хто вчиняє сексуальне насильство
або ж надокучає дітям
зазвичай і є тим надійним дорослим.
Я рекомендував зробити гарячу лінію,
на яку діти могли подзвонити самі.
Було чудове дослідження, у якому йшлося, що сучасні діти
часто через чат можуть анонімно повідомити про щось.
Адже деякі діти скажуть батькам,
деякі діти скажуть тим, кого вважають надійним дорослим,
а більшість дітей хочуть розібратися самі.
У них зараз у руках портативний комп'ютер.
Особливо в підлітків.
Коли я запропонував це Стіву Макговану
та віцепрезиденту Джону Мосбі,
мені сказали: «Ні в якому разі».
«Діти мають повідомляти надійному дорослому й лідерам».
У «Бойскаутів Америки»
роками існує так звана політика захисту молоді.
Вона з часом змінювалася.
Одним з її наріжних каменів було дворівневе лідерство.
Жоден скаут ніколи не буде на одинці з іншою особою.
Було й багато інших змін,
але все це не працювало.
Коли вони розробляли політику захисту й навчальні матеріали,
вони розробили гарні програми й відео
щодо сексуального насильства.
Довгий час вони не вимагали, щоб діти чи лідери проходили навчання.
Я питаю: «Чому не вимагали?»
Кажуть: «Це додасть роботи, але ми зробимо це».
Цікаво те, що вони казали батькам і ЗМІ:
«Ми розробили найкращу програму захисту дітей,
яку показуємо дітям та лідерам».
Люди не знали, що її проходять не всі.
Колишній генеральний юрисконсульт казав мені
«Потрібно обережно висловлюватися щодо когось».
Я запитав: «На нас подавали в суд за повідомлення про розбещення дітей?»
Вгадаєте?
Жодного разу.
Ніколи не подавали.
До того ж, думаю, ми були б у кращому становищі, якби ми повідомляли.
Краще виправдовуватися за намагання захистити дітей,
ніж не повідомляти нічого й потім пояснювати, чому мовчали.
Як ще краще захистити людей,
ніж як повідомити правоохоронцям?
Я рішуче налаштований захищати свою спільноту.
Тому я й правоохоронець.
Служити й захищати?
Сподіваюся, ви розумієте, яка моя думка.
Мова про дітей.
Про чиїхось дітей
Розумієте?
СКАУТ — ШАНОБЛИВИЙ
Рух скаутів будувався на релігії.
Це був майже релігійний рух, хоч і вважається секуляристським.
Програма була побудована так, що ідеально підходила,
для релігійного виховання дітей.
Релігія стала основою скаутського руху.
Можна бути мормоном, католиком євреєм чи мусульманином.
Після прочитання сотень цих документів,
тебе вже дуже важко здивувати.
Однак справа Крістофера Шульца все ж шокувала мене.
Крістофер ходив до католицької школи, де навчав Едмунд — католицький монах.
Він був також головою загону скаутів,
до якого належав Крістофер.
Він був скаут-майстром та вчителем.
Ми опинилися на перехресті двох сфер впливу.
Він чудово вмів обирати жертву, ізолювати її від інших
і робити з нею все, що завгодно.
Я був його ціллю,
але лише щоб вийти на справжню ціль — мого брата.
Мій брат був його ідеальною жертвою.
Вони довіряли йому.
На вихідних вони пішли у похід.
Брат Едмунд здійснив якийсь жорсткий сексуальний акт з Крістофером.
Його психіка почала ламатися, у нього з'явилися панічні атаки,
припадки слухових
і зорових галюцинацій. І так упродовж року.
Він бачив і чув, як Едмунд попереджав не казати нікому,
інакше він його вб'є.
Я вперше проходжуся тут пішки.
Це важко. Мені б хотілося забути ті часи.
Це місце нагадує про втрачений період мого життя.
Це одне з останніх фото з братом.
Це десь травень 1978-го. Гадаю, я казав.
Я був у восьмому класі.
Це була остання лінійка.
Хоч воно й мале, але це останнє формальне фото брата.
Я мав наглядати за ним, захищати його.
Крістофер Шульц уособлював
найгірше, що могло статися із сім'єю після насилля.
Вашого сина зґвалтували,
і це так вплинуло на нього, що він учинив самогубство.
Едмунда вигнали й він утік зі штату.
Сім'ю Шульців ізолювали
від спільноти та церкви.
У декількох випадках,
після такого люди зі скаутської спільноти, коли бачили їх,
казали: «Як ви смієте звинувачувати скаутів?
Ви хочете знищити організацію».
ЦЕРКВА ВНЕБОВЗЯТТЯ РИМО-КАТОЛИЦЬКОЇ СПІЛЬНОТИ
Нас постійно уникали.
Один із парафіяльних священників приходив до нас,
коли тато був на роботі, і намагався переконати маму
відмовитися від усіх звинувачень.
«Якщо ви цього не зробите, вас виженуть з міста.
Я хочу допомогти.
Припиніть те, що робите.
Якщо не припините, вашій сім'ї буде непереливки.
Ви дійсно цього хочете?»
Уражає, наскільки далеко люди готові зайти, щоб заткнути тебе,
щоб захистити церкву.
Мене найбільше розізлило лицемірство обох організацій.
Я вважаю їх винними.
На їхніх руках кров.
Релігійні лідери були в правлінні «БСА».
Якщо вважати «БСА» корпорацією, ці релігійні лідери з правління —
по суті їхні інвестори.
МОРМОНИ ДОЄДНАЮТЬСЯ ДО РУХУ БОЙСКАУТІВ
Усі хлопчики церкви мормонів, і це не лише про один штат,
по всій країні вони проходять через скаутинг.
Так постановив їхній молодіжний апостолят.
Рішення впровадити програму
залежало від католицької, методистської чи єпископальної дієцезії.
У мормонів усі її проходили.
Це дуже велика кількість учасників та волонтерів,
а також грошових внесків та ресурсів.
«БСА» — незалежна організація,
але вони повинні поважати упередження та погляди спонсорів.
Католицька церква, як і Мормонська —
історично гомофобні.
У 1978-му вони офіційно заявили про заборону гомосексуалів.
Тоді «Бойскаути Америки» вперше
заявили про таку вимогу.
Вони думали, що це покінчить із випадками педофілії.
Сторонні люди часто обговорюють злочинців і кажуть:
«О, це все через геїв». Кажуть, що геї — педофіли.
У дослідженні вказано, що більшість злочинців — гетеро чоловіки.
Я ще вважаю, що гомофобія грає велику роль у тому,
що багато чоловіків не розповідають про насилля.
Вони бояться зізнатися. Їм боляче.
Мене розбещували, коли мені було 12. Я розповів про це в 13 років.
У 1990-х, коли ти жертва насилля й приховуєш, що ти гомосексуал,
особливо коли організація була відкрито гомофобною,
таким чоловікам було найважче.
Коли я розповів учителю, що сталося, мені одразу сказали:
«Ти правильно зробив. Молодець.
Ти не засумнівався в орієнтації?
Бо, знаєш, бути геєм — гріх».
Мій розбещувач — доктор Крослі, написав мені:
«Так, пробач мені.
Але це не робить тебе геєм, як і мене».
Багато років іде, щоб прийняти те, чого стидався
та що перетворювалося в тягар протягом усього життя.
Не думаю, що люди тоді розділяли
педофілію та гомосексуальність.
Під час поїздки на одну з перших національних нарад
я прогулювався із заступником виконавчого директора,
який називав геїв педофілами
та основною проблемою захисту дітей в організації.
А я кажу: «Ні». А він каже:
«Зрозумійте, гомосексуали — педофіли».
Я кажу: «Це не так». А він каже: «Це так».
Це мені каже високопосадовець. Заступник виконавчого директора.
Я кажу: «Ні, це не так». Кого ви…
«Ви розумієте, що я в цьому розбираюся.
Я допитував і опитував злочинців.
Якби це було так, я б вам сказав. Але це неправда».
Високопосадовці прирівнювали гомосексуальність та педофілію.
І на такому рівні він був не один.
Це була часта тема.
Нам багато хто казав, що в «БСА»
навіть на вищих рівнях гомосексуальність прирівнювали до педофілії.
Серед керівництва «БСА» вважалося,
що є такий зв'язок?
Не знаю, що в них у головах.
Ви могли спостерігати різницю між тоном розмови та тим, що казали вголос.
-Ви тоді працювали там. -Ні, коли я працював тут, не чув такого.
Але я часто чув таке від суспільства,
у різних громадах, церквах і так далі.
Багато розуміли все неправильно. Але я не бачив такого поки працював тут.
-Думаєте, є зв'язок? -Ні.
Чи концентрація на лідерах-геях вивела організацію не на той шлях?
Вона завадила розв'язку проблеми?
Я не знаю відповіді.
-Це відволікало від проблеми? -Ні. Не думаю.
-Не думаєте? -Ні.
Я пригадую, що організація більше хотіла уберегтися від геїв,
ніж захистити дітей від розбещувачів.
Вони думали, що вигнання геїв захистить дітей,
і пішли зовсім не тим шляхом.
Тоді я дізнався про справу Дейла.
Верховний суд США заслухав аргументи
щодо заборони геям бути лідерами бойскаутів.
Проблема в новому рішенні суду Нью-Джерсі,
яке порушує антидискримінаційне законодавство.
Щоб бути скаутом, головне не бути геєм?
АДВОКАТ «БСА»
У «БСА» вважають, що діти повинні поводитися
морально правильно та чисто.
Чому «БСА» так відчайдушно захищалися у справі Дейла,
що дійшли до Верховного суду?
-Я тоді не брав участі у цьому. -Але ви були юрисконсультом.
Я не можу свідчити про те, що сталося у 1990-му й 2000-му.
Чи коли б це не було.
Ви не знаєте, чому вони звернулися
до Верховного суду, щоб захистити право дискримінації геїв?
Гадаю, це тоді відображало цінності організації.
Які змінилися. Як і цінності суспільства.
Гомосексуальність в організації вважали
несумісною з цінностями скаутів.
Ми адаптувалися й прийняли різноманіття.
Ми почали залучати дівчат.
Ми еволюціонували й продовжуватимемо це робити.
Десь ми йдемо в ногу з часом. Десь ми трохи відстаємо.
А десь і випереджаємо час.
Це приватна організація.
І поки учасники організації не будуть готові до змін,
упровадити їх буде доволі важко.
Людей потрібно готувати до цього.
Вони мають пристосуватися. Це стосується будь-яких змін.
Я новий директор з питань захисту молоді. Коли я захотів впровадити
якісь доволі прості рекомендації
та оновлення посібників для захисту дітей,
мені постійно казали, що мормонам може не сподобатися.
Я сказав їм: «Я працюю на "Бойскаутів Америки".
Я прийшов захистити дітей, хлопців і дівчат цієї організації.
Я не працюю на Мормонську церкву і Католицьку церкву».
І ніколи не забуду, як Джим Террі,
помічник виконавчого директора, сказав:
«Майку, ви маєте дещо зрозуміти».
Питаю: «Що саме?» Він каже: «Мормони — священні».
Під час зміни на нас ніхто не тиснув і…
-Ви про мормонів? -Ні.
Мормони не змушували не допускати геїв.
-Ні. -То це турбувало…
Чи це турбувало когось? Звісно.
Ми турбувалися про всіх учасників організації.
Ми турбувалися про інвесторів
та про продовження співпраці між організацією й ними.
Але загроз не було.
Ніхто не скалив зуби.
27-ГО ЛИПНЯ 2015-ГО, ЧЕРЕЗ 15 РОКІВ ПІСЛЯ СПРАВИ ДЕЙЛА,
«БСА» ЗНЯЛИ ЗАБОРОНУ НА УЧАСТЬ ЛІДЕРІВ-ГЕЇВ
31-ГО ГРУДНЯ 2019-ГО ЦЕРКВА МОРМОНІВ
РОЗІРВАЛА ВСІ ЗВ'ЯЗКИ З «БСА».
Юридично, «БСА» десятиріччями трималися на плаву,
бо всіма силами приховували насилля,
власні документи й агресивно захищалися.
Коли вони захищалися проти сім'ї, вони питали дитину:
«Тобі подобався секс із дорослим?»
Вони казали присяжним:
«Ця дитина ще спочатку була неповноцінною. Вона емоційно нестабільна».
-Неповноцінною? -Так.
Хоча іронія в тому, що будь-які науковці, що досліджують насилля, скажуть,
що емоційно нестабільні діти
особливо вразливі до уваги дорослого,
що намагається зблизитися з ними, а потім умовити на сексуальний зв'язок.
Юристи питали:
«Можна поглянути на документи?» У нас із ними гарні стосунки.
Це загальна інформація, тому я погоджувався.
Одним із таких юристів, що приїздили, був Тім Коснофф.
Я дізнався, що Бойл живе у Вашингтоні.
Я сказав: «Я збираюся винайняти послуги сканувальників.
Вони приїдуть з двома сканерами й відсканують документи».
Там десь 150 000 сторінок.
Ми пішли з ними до Верховного суду, і там нам сказали,
що «БСА» повинні зробити ще 3 200 документів.
Можна прочитати про те, як вони судилися з кимось
і зазвичай програвали справу.
Один серйозний програш трапився в Портленді.
Справа була пов'язана з мормонами.
Вони мудро пішли на поступки.
Але «БСА» вирішили ризикнути
у найгіршій для себе ситуації, бо в Орегоні був закон про штрафні збитки.
Портлендський позов Керрі Льюїса був поворотним моментом,
справжнім ляпасом «Бойскаутам Америки».
Керрі розбещував Тімур Дайкс.
Тімур Дайкс був лідером скаутів у профінансованому мормонами загоні.
Місцевого єпископа попередили про нього.
Але він пустив його в загін.
Він розбещував, гадаю,
від 15 до 17 чи 31 дитину.
Ми хотіли довести присяжним, що Керрі Льюїс був жертвою
не лише Тімура Дайкса, але й «Бойскаутів Америки».
Ми хотіли, щоб присяжні чітко розуміли,
що організація історично знала про проблему сексуального насилля.
Присяжні вирішили присудити позивачу відшкодування у 18 мільйонів доларів.
З'явилася купа заголовків.
Після цього змусили суд постановити, що ці документи збочення
мають стати публічним доказом під час суду.
Громадськість повинна мати доступ до них.
СУД ОРЕГОНУ СХВАЛИВ ОПРИЛЮДНЕННЯ «ДОКУМЕНТІВ ЗБОЧЕННЯ»
Сьогодні за постановою суду ми оприлюднюємо
близько 1 200 документів…
КЕЛЛІ КЛАРК АДВОКАТ ЛЬЮЇСА
…які «Бойскаути Америки» зібрали в період з 1965 по 1985,
і які історично називалися «документами збочення».
Керрі Льюїс став голосом безлічі людей.
Важливість цього для громадськості така ж…
ПОЛ МОНС АДВОКАТ ЛЬЮЇСА
…як і для присяжних на суді. І вона полягає в тому,
що «Бойскаути Америки» володіли такою інформацією,
якою не володіла жодна молодіжна організація відтоді й надалі.
Я не вірю, що «БСА» розуміли
важливості всього, що відбувалося.
Їм перерізали стегнову артерію
й вони повільно стікали кров'ю.
ЗА ІНФОРМАЦІЄЮ
«Бойскаути Америки» знали, що відбувалося,
але вирішили просто закрити на це очі й не викликати поліцію чи соціальні служби.
Вони дозволили зруйнувати життя хлопчиків.
«Бойскаути Америки» протистояли намаганням юристів оприлюднити документи.
Тепер же їх виклали в мережу.
В них знаходяться імена 1 900 лідерів скаутів,
причетних до насилля над дітьми.
Адвокат Тім Коснофф опублікував список.
Тепер таємницю «Бойскаутів Америки» знали майже всі.
ДОКУМЕНТИ ЗБОЧЕННЯ «БСА»
Вони від початку нехтували привілеями та своєю позицією,
бо ніколи не розповідали людям про суть і масштаб проблеми.
Не повідомляли ні батьків, ні скаутів.
Тож вони стали організацією, яка в щорічних звітах американцям,
батькам та Конгресу брехала
про справжні ризики скаутського руху.
БУДЬ ЛАСКА, НАМАГАЙТЕСЯ
Навіть зараз мені важко зрозуміти,
як з усіма цими документами
про сексуальне насильство не сприймати це за проблему.
Погляньмо правді у вічі.
Керівники «БСА» мали чудову програму,
якій довіряли й не хотіли ризикувати нею,
лякаючи людей невеличкою проблемою.
Але коли маленька проблема перестає бути такою?
Це дуже схоже на таємні архіви Католицької церкви.
Дорослі контролюють документи про свою потенційну відповідальність.
Вони розуміють, що потенційно можуть виникнути репутаційні проблеми.
«Бойскаути Америки» створили імідж гордої організації.
Тож ці документи — це докази,
які могли заплямувати їхню репутацію.
ЖИТТЯ ЗРУЙНОВАНО
Тож інстинктивно хочеться приховати все,
адже організація важливіша за індивіда.
Раніше «Бойскаутів Америки» та їхні страхові компанії
захищав лише закон про позовну давність,
де ці застарілі закони, що діють на користь злочинця,
закривали двері суду жертвам, яким виповнився 21 рік.
Закон про позовну дальність — це дедлайн.
Це довільний строк, який встановлюється після подачі позову.
Для вбивства такого закону немає.
Для контрактних суперечок у нас менші строки.
Сексуальне насильство над дітьми більше схоже на вбивство,
ніж на контракт,
адже жертва не розуміла, що з нею відбувається.
Сексуальне насильство над дітьми надовго закарбовується в серці дитини.
Це не зламана нога.
Що більше працювала з позовною давністю,
то більше бачила, що так ми просто придушуємо жертв
по всій території США. Ми затикаємо їй рота й допомагаємо організаціям.
Коли я почала цим займатися,
був скандал щодо сексуального насилля в Католицькій церкві,
і я почала питати, що б сталося,
якби ми просто здихалися цього закону.
Я почала займатися цими проблемами.
Зараз ми можемо спостерігати активний соціальний рух
жертв насилля, які вимагають справедливості.
Своїми історіями вони змінили світ. Це беззаперечно.
Законодавці та навіть ті, хто симпатизує «Бойскаутам Америки»
церквам чи школам-інтернатам, —
усі ці люди звертають на це увагу й стають на бік дітей.
Отже, зараз третина штатів повністю скасувала позовну давність.
ЗВІТ ПРО ВІКНО МОЖЛИВОСТЕЙ
Коли закон про позивну давність змінився в Нью-Йорку, Нью-Джерсі й Каліфорнії —
трьох густонаселених штатах
з багатьма дітьми, скаутами,
«Бойскаути Америки» стикнулися з небаченими до цього проблемами.
«БСА» ЗВИНУВАЧУЮТЬ У НАСИЛЛІ НАД ДІТЬМИ
«Бойскаути Америки» вирішили, що на них звалиться купа позовів,
що і сталося,
тож вони вирішили, що найкращим виходом буде оголосити банкрутство.
«БСА» ОГОЛОШУЮТЬ БАНКРУТСТВО ПІД ЧАС НАВАЛИ ЗВИНУВАЧЕНЬ
Спливає час для жертв насилля з боку скаут-лідерів «БСА».
У понеділок дедлайн подачі заяв на відшкодування.
Потім шанс може зникнути назавжди.
Коли оголосили про банкрутство, і люди почали подавати заяви,
мене спитали про якісь прогнози. Я сказав:
«Гадаю, заяви подадуть десь 10 000 людей».
Почали з'являтися числа, а там перевалило за 20 000,
за 30 000, за 40 000 і 50 000.
Це всіх уразило.
Ми знали, що число буде великим,
але мене вразило, наскільки воно було великим.
82 209 ОСІБ
Неймовірна кількість у 82 000 можливих жертв
подали заяви про відшкодування через сексуальне насильство.
Від 231 архіву щодо розбещувачів, ми не знали числа жертв,
до 82 000 жертв, що просто вражає.
Гадаю, у багатьох потерпілих у пам'яті закарбувалося
відчуття відсутності контролю.
Я не контролював ситуацію, коли потерпав від насильства.
Мій кривдник контролював ситуацію до, під час, та після насильства.
Тож якщо видається хоч трохи контролювати наслідки того, що сталося,
це дуже допомагає.
АРМІЯ США
Я не хочу бути мільйонером. Я не женуся за грошима.
У мене гарна пенсія після служби.
Мені гроші не потрібні.
Я сподіваюся на те, що жодну дитину не скривдять так, як мене.
Це завжди було моєю основною метою.
Я хотів, щоб «БСА» не лише відповіли
за все, що сталося,
але й запустили нову кампанію, яка б не допустила повторення цього.
Жоден потерпілий не бореться за гроші.
Ми не керуємося ними.
Ми хочемо, щоб наші голоси почули.
Нам потрібно можливість відновитися.
Я не говорю від імені потерпілого чи групи потерпілих,
але хочу висловитися від імені померлих.
Я говоритиму від імені дітей, що не вижили,
дітей, які вчинили самогубство, утопили життя в алкоголі, наркотиках
та які калічили себе.
Я хочу висловитися від імені мого друга Петріка…
за яким я сумую й досі.
Настав час повністю розповісти про те, що відбувалося в цій організації,
що, на мою думку, можна назвати лише звірством.
Це має припинитися.
Переговори про банкрутство — бурхливі.
Ця справа була надзвичайно складною.
Справа «БСА» — певно, одна з найскладніших
та структурно найважчих справ про банкрутство.
У найпростіших справах щодо банкрутства в дебітора зазвичай є активи.
Якщо це компанія, то в неї є активи.
У неї є літаки, обладнання.
У звичайної корпорації легко визначити активи.
У найлегших справах можна просто продати активи й отримати готівку.
Але все стає значно важче, коли маєш справу
не з купою активів, а з купою пов'язаних організацій,
кожна з яких може бути відповідальною, а може й не бути.
Якщо, скажімо, злочин відбувся у Південній Дакоті,
то не зрозуміло, чи маєте ви право на активи організації,
яка базується в Нью-Йорку. І навпаки.
Чи всі можуть позиватися проти національної організації?
Скільки активів має національна організація?
Простіше кажучи, важко узагальнити всі наявні активи.
Загалом ми повинні непокоїтися за потерпілих
та зробити все, щоб вони відстояли свої права.
У такому складному процесі з великою кількістю елементів
важко сказати, що діється.
Про сексуальне насильство над дітьми не думали під час написання 11 Глави.
Але тепер дебітор — злочинець,
тож уся юридична машина,
вибудувана навколо дебітора, тепер захищає його.
Раптово тисячі жертв сексуального насилля стали кредиторами.
Вони юридично еквівалентні покрівельнику, якому не заплатили.
І їм кажуть, що вони тепер одна група,
тож їхній позов стає загальним.
Через це ми розробили поправки до закону.
Адже він не розроблявся для справ, пов'язаних із сексуальним насиллям.
Юрист може шукати найлегше рішення.
Навіщо робити повноцінну справу, якщо за один дзвінок
я можу отримати половину суми?
Це погано для жертви, але добре для юриста,
бо він отримає 30% або 50% й майже нічого не робить.
Виникають хвилювання щодо того, що мотивація юриста
відрізнятиметься від мотивації жертви.
У Главі 11 немає місця насиллю над дітьми.
Це судовий процес, який перетворює жертв на супутні збитки,
як і в їхньому дитинстві.
Потім справа банкрутства врегульовується,
але яка з цього користь?
Організація-злочинець існуватиме й надалі.
І вони потім кажуть:
«Якщо не подали заяву під час банкрутства, вона анулюється».
Банкрутство створене для впливових.
І впливові перемагають.
«БСА» тривалий час казали, що сексуальне насильство — незначна проблема.
Що це щось дуже маленьке.
Якщо зважати на архіви й усе, що ми знаємо,
у суд звернулося 82 000 людей. Це дуже багато особистих трагедій.
Це була брехня. Це було прикриття, так?
Організація приховувала це.
Так, 82 000 за який період?
І це навіть не підтверджена цифра.
-Але й одна людина — багато. -Чому ми…
Ми — мікрокосмос суспільства.
Більшість насилля відбувається вдома
та вчиняється членами родини.
Ви читали про нещодавні випадки сексуального насильства над дітьми?
Вони відбуваються в школах і багатьох інших місцях.
Ми вважаємо, що найкращим варіантом, на додачу до всього іншого,
буде створення механізму, який допоможе відстежувати
таких людей і не допускати їх до організації.
Бо вони цього й хочуть. Вони шукають доступу до молоді.
Поки ми не зможемо попередити це,
ми ніколи не зможемо сказати, що наша молодь під захистом.
А її захист для нас — найважливіший.
Чи це на 100% безпечно?
Чи можемо ми сказати, що такого не буде
й що негативна особа
не спробує зробити щось із дітьми?
Ні. Можна лише максимально запобігти цьому.
Немає ідеального рішення й безліміту грошей.
Жодна сума грошей не компенсує того,
що сталося з цими людьми.
Жодних вибачень не вистачить, щоб стерти всі ті події,
але ми й не намагаємося це зробити.
Ми беремо їх під своє крило.
Під крило програми захисту молоді.
Ми просимо жертв насилля долучатися
й оцінювати наші рішення, бо ми щиро хочемо виправитися.
Але ніхто не думає,
що якоїсь компенсації, яку отримали жертви, буде достатньо.
«БОЙСКАУТИ АМЕРИКИ»
Я вважаю, що для скаутів головне довіра.
Поки не довірятиму їм, не віддам туди дітей.
Можете запитати лідерів.
Що? Я вас питаю.
Я б відвідав загони.
Як американцям довіряти руху скаутів?
Що змусить думати, що організація виправилася?
Подивіться на наші заходи щодо захисту дітей.
Подивіться на гарантії, які ми надаємо, і прийміть рішення.
Він говорить про цю більшість, наче він якийсь експерт.
Це не підтверджується фактами.
Він переводить тему на суспільство,
школи й усе, але уникає суті.
«Бойскаути Америки» нараховують понад 82 000 чоловіків-жертв
сексуального насильства.
І він переводить мову на щось інше?
«Бойскаути Америки» хочуть, щоб суспільтсво думало, що сексуальне насилля
в організації в минулому.
Погляньте на цифри,
адже багато випадків трапилося 40, 30, 20 років тому.
Але вони не кажуть вам те, що чоловіку,
не хлопчику, потрібно принаймні 20 років…
І знову ж, це якщо вони скажуть комусь.
Більшість чоловіків кажуть про це лише
дружинам, психотерапевтам або комусь, кому довіряють.
Але більшість не каже це тим, хто може якось це зупинити.
Подумайте про це й подумайте про хлопців, що зараз у скаутах.
Не забувайте, що не було постанови
провести розслідування по всій країні.
РАДЖУ СКАЗАТИ ЙОМУ, ЩО ВИ НЕ ЗНАЄТЕ
Це все може закінчитися лише тоді,
коли хтось скаже: «Це потрібно розслідувати».
Це може бути конгресмен, сенатор, президент — будь-хто,
хто має сміливість сказати…
Міністерство юстиції, інша установа.
«З'ясуймо, що відбулося,
бо якщо ми зрозуміємо це, ми можемо запобігти цьому».
І я наголошую на сміливості,
бо частина статуту «БСА»,
що схвалена Конгресом,
стверджує, що вони відповідальні за виховання патріотизму й сміливості.
Це нам і потрібно зараз від наших обраних лідерів.
Вони мають сказати: «Що сталося?
Нумо розбиратися, як можна розв'язати цю проблему».
«БОЙСКАУТИ АМЕРИКИ»
Ви доволі агресивно виступили проти «Бойскаутів Америки».
Яка причина?
Для мене мовчати, знаючи те, що я знаю, це співучасть.
Якщо поговорите з моїми знайомими,
вони скажуть, що я не здаюся.
До самого свого звільнення я намагався вберегти скаутів,
навіть попри те, що я знав, що це повільний процес.
У моєму контракті є пункт, де сказано, що в разі його розриву,
я мав підписати відмову від розголошення.
Вони казали: «Вам не можна нічого розповідати
про "Бойскаутів Америки"».
Не люблю виправдань Або робиш, або ні.
Так мене виховав тато. Або ти робиш, або ні.
Я приєднався до «БСА», щоб виконувати роботу.
Я прийшов, щоб допомогти організації краще дбати про дітей.
І я б сказав, що досягнув успіху,
навіть попри всі ті негаразди, з якими мав справу.
Але загалом я провалився.
Я тут, щоб сказати вам, що організація досі небезпечна для дітей.
Я все життя займався захистом дітей.
Я не сидітиму мовчки
доки знаю, що діти досі ризикують зазнати сексуального насилля в «БСА».
Якщо я мовчатиму, я — співучасник.
Цього не буде.
Я не можу так учинити.
Я сказав: «Я піду».
Я сам обираю, хто визначає мене.
Це важливо.
Першим сьогодні я представлятиму Майкла Джонсона.
Ми не намагаємося покінчити зі скаутингом.
Усі, хто мене знає, працівники «БСА».
Якщо ви мене знаєте, то розумієте, що я не цього хочу.
Натомість ми маємо створити незалежний орган оцінки відповідальності
та спостереження, необхідний для убезпечення скаутської програми.
Організації в поточному вигляді не відповідає цим ідеалам.
Вона підводить нашу країну, наші сім'ї
та кожного скаута організації.
Мій хороший друг — пережив насилля.
Він розповідав свою історію.
Він казав: «Я дещо поясню.
Для чоловіків, що зазнали цього, це велика ганьба».
І я думаю, що для чоловіка ганьба — серйозне почуття.
І я сказав йому:
«Знаєш що? Мені не подобається, що вони носять цей тягар.
Якщо когось і варто ганьбити, то це "БСА"».
Звертаюся до жертв. Хочу звернутися прямо до вас.
Я зустрівся з багатьма з вас,
коли працював у «БСА» і після цього.
А ще до скаутів,
які полишили рух,
бо не хотіли миритися з постійним сексуальним насиллям.
Ця промова для усіх вас.
Бо я ніколи не забував вас, поки працював там,
і я ніколи не забуду вас та те, що вам довелося пережити.
Потерпілі були дуже добрими.
Знаєте, люди…
Вони підтвердили, що я працював не дарма.
Вони сміливі. Вони — герої.
Чому я захотів висловитися?
Я втомився.
Або зараз, або ніколи.
Пам'ятаю, як однієї ночі
мама стояла на перехресті 73-тьої й Коулз.
А Карл жив на перехресті 72-гої та Саус Шор Драйв, за рогом.
Я просто зібрав волю в кулак,
і щось у мені сказало: «Іди».
Він був біля будинку. Я вибіг. Це була висока будівля.
Я навіть не зайшов у ліфт. Я збіг сходами вниз.
Навіть не перевдягнувся.
Я вибіг з цим виразом обличчя та почуттям.
Я побіг до будинку мами.
Вона все казала: «Що сталося?»
Емоції переповнювали. Я був дуже злий.
Я розповів їй наступного дня.
Здавалося, з моїх плечей упав тягар.
Тієї ночі, коли поїхав, я зрозумів, що все скінчено.
Тепер я можу краще поділитися історією.
Я відчув, що міг очікувати на справедливість.
Я тримав це в собі десь до 50 років,
мені було нелегко.
Була криза середнього віку.
Стосунки з дружиною стали холоднішими.
Вона знала, що щось не так.
Знала, що я їй чогось не казав.
І я їй розповів.
І вона спочатку дуже розлютилася. Пишаюся нею.
Розлютилася через те, що я пережив.
Вона сказала: «Кляте скаутство».
Я часто хотів розповісти мамі про це, хотів сказати:
«Я маю розповісти, що зі мною сталося дещо,
і через це я настільки відокремився від тебе наприкінці школи й у коледжі».
Я тоді з нею майже не говорив.
Зрештою, вона захворіла на рак легенів,
і лікар подзвонив мені й сказав:
«Ви або я маємо сказати, що її рак легень — невиліковний».
Вона прожила три місяці.
За ці три місяці ми багато про що говорили.
Але цього я не сказав.
Так і не сказав.
Коли ви вперше розповіли про це?
Може, років 15 тому чи щось таке.
Коли я вже був дорослим
Я навіть не думав комусь казати.
Може, це тому, що стільки людей почало розповідати, чи що.
Здебільшого зараз люди вперше
дізнаються про це.
Я соромлюся цього. Дуже. Дуже соромлюся.
Це жахливо.
У мене проблеми з гнівом.
Я дуже злюся, адже здається, ніби через це я втратив
якусь частину життя. Просто втратив.
Це полегшення.
Це боляче, але це все ж полегшення,
адже я не хотів тримати це в собі вічно.
Я більше не хочу це відчувати.
Я просто хочу…
щоб вони досі були живі, і я розповів їм про все.
Я довго тримав це в таємниці.
Я думаю…
Думаю, тато б прийняв мої почуття.
й зрозумів би мене.
Але, певно, розізлився б.
Бо я не розповів раніше.
Це важко розповісти.
Скажу вам дещо.
Ви перший з п'яти людей тут, хто дізнався про це.
Чому зараз?
Бо мені здається, що я скинув величезний тягар із плечей.
Інша історія — відчувати, що ти не один.
Відчувати підтримку.
У боротьбі за право бути нормальним.
Це нагорода, яку тато отримав у якості скаут-майстра.
Вона вже не така, якою була,
але вона найкраще допомагає відчути
зв'язок із ним.
Це…
Тому я вирішив усе розповісти, адже…
Так би зробив Скаут-орел.
Не можу сказати, скільки разів
я вже так тримав цю нагороду й плакав.
На деяких крилах видно
незграбно намащений клей, бо…
Бувало, що я так злився через цю нагороду,
щоб бив нею об стіну та…
Потім склеював її.
Банкрутство — не кінець. Це лише початок довгого процесу.
СУДДЯ, ЩО РОЗГЛЯДАВ СПРАВУ, ПОГОДИВ ПЛАН ВРЕГУЛЮВАННЯ НА 2, 46 МІЛЬЯРДА ДОЛАРІВ.
«БСА» ВИТРАТИЛИ НА СУДОВУ ТЯГАНИНУ 300 МІЛЬЙОНІВ.
АДВОКАТИ ТА КОНСУЛЬТАНТИ З ПИТАНЬ БАНКРУТСТВА ОТРИМАЮТЬ БЛИЗЬКО МІЛЬЯРДА.
БІЛЬШІСТЬ ПОСТРАЖДАЛИХ ДОСІ НЕ ЗНАЄ, КОЛИ Й СКІЛЬКИ ОТРИМАЄ ГРОШЕЙ.
«БОЙСКАУТИ АМЕРИКИ» ПРОДОВЖАТЬ СВОЮ ДІЯЛЬНІСТЬ.
Якщо ви пережили сексуальне насилля,
перегляньте інформацію на сайті www.wannatalkaboutit.com.
Переклад субтитрів: Анастасія Барич