Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SPANYOLORSZÁG, 1939
I. FEJEZET A SZENT LEÁNY
TÍZ ÉVVEL KÉSŐBB
A polgárháború előtt ez apácazárda volt.
Utána kiürítették.
Nincs annyi mész, ami elfedné ezt a szégyent…
Felteszem, hogy önhöz is eljutott az akkori szörnyűségek híre.
Akkor még kislány voltam.
Tudom.
A háború végével a püspökség visszaszerezte az épületet, és
leányiskolát hozott létre nincstelen gyermekek számára. Olyannyira hálásak
ezért, hogy cserébe önként vállalnak különböző feladatokat. Csak a tisztelendő
anya, Sagrario nővér és én tartoztunk hajdan is a zárdához. A többiek nem
akartak visszatérni.
Akkor… mindenki más, aki itt van…
Az kintről jött. Mint ön. De most mindnyájan egy fedél alatt élünk. Itt
nincsenek kivételek. E falak közt egyformán senkik vagyunk.
Szólok a tisztelendő anyának, hogy megérkezett. Itt várakozzék!
HA LÉTEZIK MENNYORSZÁG A FÖLDÖN, EZ AZ A HÁZ.
AZOKNAK, AKIK ISTEN KEDVÉBEN JÁRVA LELIK ÖRÖMÜKET.
Narcisa nővér! A tisztelendő anya már várja önt.
Narcisa nővér! Nem is képzeli, mekkora örömmel tölt el, hogy végre itt
van közöttünk!
Ugyan, kérem! Jöjjön, jöjjön csak közelebb! Julia nővér! Ideadná a
fényképet? Azokban a vészterhes időkben maga adott nekünk reményt! És erőt, hogy
túléljük a borzalmakat! Még mindig emlékszem, milyen izgatottan követtük
önről a híreket, amelyek abból a távoli hegyi falucskából érkeztek.
Peroblascóból.
-A peroblascói szent leány. -Igen! Így vált ismertté! Gondolom,
számtalan kérdést kap az ott történtekről.
Kislány voltam. Már alig emlékszem rá.
És még ha emlékezne is, egy csodát minek magyarázni? Arra nincsenek szavak!
Az már egyszer biztos!
Még mindig emlékszem a napra, amikor írtunk a püspök úrnak, hogy küldjön
valakit, aki a segítségünkre lehet majd. Micsoda öröm volt, hogy pont önre esett a
választása!
Én is örülök, hogy itt lehetek.
Na és a tudat, hogy mi lehetünk azok, akik között leteszi szerzetesi
örökfogadalmát…!
Hogy mondja?
A püspök úr úgy gondolja, hogy ön már készen áll. Igazi megtiszteltetés, hogy a
mi köreinkben válik Krisztus menyasszonyává!
Bizonyára tudja, ön tartja majd Inés nővér irodalom, nyelvtan és
természettudomány óráit.
Szegény kénytelen volt itthagyni bennünket, hogy idős szüleit ápolja.
Anyám, hogyha megengedi, én szívesen beavatom minden tudnivalóba a nővért.
Csak rajta! Kövesse Julia nővért! Nem is kerülhetne jobb kezekbe!
„Leírhatatlan szenvedéseken mentem keresztül. Minden gondolatom, még a
legapróbb tetteim is hirtelen szörnyű szorongás tárgyává váltak. Csak úgy
találtam megnyugvásra, ha ezt elmondtam Máriának, de ez is nehezemre esett, mert
úgy éreztem, hogy a róla alkotott képtelen gondolataimat is köteles vagyok
neki elárulni. Mihelyst sikerült letennem ezt a terhet, egy pillanatra
megízlelhettem a békét, ám az villámként tovacikázott, és újrakezdődött
a gyötrelmem.”
INÉS GARCÍA NŐVÉR SZENT JEROMOS KOLOSTOR
SOCORRO NŐVÉR
Dicsértessék a Jézus Krisztus!
Mindörökké ámen.
Oldozz fel, atyám, mert vétkeztem!
Hallgatlak.
Most érkeztem ide, mint új tanítónő, és… é-és nem tudom, hogy készen állok-e.
Természetes, hogy az ember az elején fél. Meglátod, minden rendben lesz.
Nem erről van szó. Van… valami más. Atyám…
…Kétség gyötör. Túl sok kétség.
Téged? A szent leányt?
Ne csodálkozz! A nővérek napok óta másról sem beszélnek.
Megértem.
Mondd, a Szűzanya kért rá, hogy magadra öltsd a novíciaruhát?
Nem. Ezt én akartam. Úgy éreztem, hogy kötelességem. Mindenki odasereglett a
falunkba, hogy lásson,… és olyasmiket kérdeztek, amikre nem tudtam a választ!
És el akartál bújni a világ elől?
Azt hittem, hogy ha eltűnök, és újra nyugodt életet élek, akkor talán ő is
visszatér.
Kételkedtél a mennyek ajándékában. Oka van annak, hogy a zárdába érkeztél. És ki
kell derítened, mi az. Ehhez nemcsak imákra lesz szükséged, hanem áldozatra is.
Sanyargatod a tested? Használod a korbácsot?
Minden nap.
És… gyakorta böjtölök is.
És még így is kétség gyötör?
És ha csak azt láttam, amit látni akartam?
És amit láttam, a-amit láttam, az nem is a Szűzanya volt? Legalább… küldene egy
jelet, hogy ő volt az, akármit!
Érti, mire célzok, atyám?
Értelek, lányom. El vagy veszve.
Imádkozzunk!
„Áldott legyen tisztaságod, mindörökkön örökké!”
„Mert ily’ magasztos szépségben nem más, mint az Úr gyönyörködik.”
„Óh, mennyeknek királynője, szentséges Szűz Mária,…”
„…Felajánlom neked ezt a napot, lelkem, életem és szívem. Tekints le rám
kegyelemmel, és ne hagyj el, irgalmas Szűzanya!”
Leülhettek.
Most bemutatkozom nektek.
Az én nevem…
Lányok, maradjatok csendben!
Most aztán elég! Megtudhatnám, mi szükség erre?
Nem akarok büntetéssel indítani, de ha nem fejezitek be, megteszem! Ne kerüljön rá
sor!
Igen?
Kimehetek, nővér?
Mi a neved?
Rosa. Szolgálatára.
Csak most kezdtük. Mi a bajod?
Sajnálom, nővér…
Nahát! Bepisiltél?
Sajnálom!
Menj csak, eredj!
Nővér! Vele mehetek?
Tán nem tudja az utat?
Ő a testvérem.
Rendben.
Tudja, hogy ki ez?
Nem.
Hát én, nővér! Aznap, amikor Krisztus menyasszonya lettem.
Igazán?
Mit gondolt? Hogy én sosem voltam fiatal meg csinos, mint ön?
Ha nem szentelem Istennek az életem, lehettem volna táncosnő is!
De a mi Urunknak végül egész más tervei voltak velem.
Nézze csak! Milyen gyönyörűek! Ilyen fátylakat már nem kapni. Ah! Nézze!
Inés nővér! Milyen kis karcsú volt!
Ez… Igen, azt hiszem, ez az! Várjon egy pillanatot!
Jaj, hová is tettem…
PETRA NŐVÉR MARÍA NŐVÉR
Valahol itt kell lennie! Milyen feledékeny vagyok!
TERESA NŐVÉR
AGUSTINA NŐVÉR
Socorro nővér…
Hahó!
Mama! Merre vagy, mama?
És azt mondja, a pincében találta?
Igen, anyám.
És… mégis miért ment oda?
Öh… öh, hangokat hallottam, és azt hiszem, azt gondoltam, hogy biztos
-valamelyik kislány bújt el, és… -„Azt gondolta?”
Öhm… igazából nem tudom, miért tettem, anyám.
A Szűzanya vezette oda! Ez kétségtelen!
Ez Szent Márta jobbja! De a háború alatt eltűnt. Utána ez a hely már soha nem volt
olyan, mint azelőtt. Most viszont, hogy ön itt van… Én mondom, ez nem véletlen! Jaj,
ha a püspök úr megtudja…! Imádkozzunk, nővéreim! Mondjunk
köszönetet!
„Üdvözlégy Királynő, nagy irgalmasság anyja, élet, édesség, boldog reménységünk,
áldunk téged. Hozzád kiáltunk, Évának száműzött fiai, hozzád fohászkodunk
sóhajtva, zokogva e siralomvölgyben. Kérünk tehát téged, légy kegyes
közbenjárónk, fordítsd felénk éber szemedet üdvösségünkre. És e földi út
végén vezess el Jézushoz!”
2. FEJEZET HA LEÍRJA A NEVEDET, MEG VAGY ÁTKOZVA
Nem tudom, hogy mihez kezdjek… Nem tudom, hogy mihez kezdjek! Istenem!
Mennyei atyám, kérlek, könyörülj rajtam!
Nővér! Még dolgozik? Hisz mindjárt éjfél.
Ezek a lányok… Elrontották! Az összes rendelést! Pedig reggel már szállítani
kell!
De hát tele a tálca!
Össze van keveredve, hát nem látja?
Kóstolja meg!
Rózsavizes?
És ez?
Hm…
Ez valamilyen likőr?
A titkos összetevő!
Az egész éjszakám rá fog menni, hogy rendet tegyek ebben a kuszaságban!
Ha akarja, szívesen segítek!
Köszönöm, Inés nővér! Ó, már csak ez hiányzott, összekeverték a mézeseket a
különlegesekkel! Ha egész nap a fiúkon jár az eszük, nem csoda, hogy végül
mindent összekutyulnak!
Honnan tudjuk, hogy melyik különleges?
Hát megkóstoljuk! Rajta!
Ne! Mégis mit művel?! A különlegeseket egyben kell lenyelni!
Nyelje le!
Na még egyet! Kettesével szokás!
-Nem, nem, én tényleg—… -Most mondtam, hogy
ezeket kettesével esszük!
Hmm!
Maga bolond… Nem is csinálunk különlegeseket!
-Jó reggelt, nővér! -Jó reggelt!
Jó reggelt, nővér!
Jó reggelt, lányok!
Milyen szép haja van! Kár érte!
Mire gondolsz?
Hogy amikor majd igazi apáca lesz, levágják, mint a többiekét!
Ne bámuld, Ana Mari!
- Nagyon félek tőle. - Én is.
-Jó reggelt, nővér! -Jó reggelt.
-Jó reggelt, nővér! -Jó reggelt, nővér!
Na és a többiek?
Tetszik tudni, szerda van.
És?
Az a mosásnap.
Áh.
Az iskola vállalja, hogy a falubeli fogadók ágyneműit is kimossa. Ahogy azokét
a családokét is, akik pénzt adományoztak. A szüleink szerint így könnyen találunk
majd munkát, ha itt végzünk. Vagy egy jó férjet.
Hagyja csak, nővér!
Maga nem segíthet.
Van két kezem, nem?
Ha Julia nővér meglátja, hátraköti a sarkunkat!
…a sarkunkat!
Hát jó. A világért sem okoznék gondot.
Rosa!
Igen, nővér?
Mi történt tegnap az órán?
Csak izgultam. Azt hiszem.
De hát miért?
A tábla miatt!
Hogyhogy a tábla miatt?
-Amikor felírta a nevét—… -Csend!
Hogy?
Semmi.
Mennünk kell, nővér!
Viszlát!
„Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek. Miképpen kezdetben, most és
mindörökké. Ámen.”
„Szűzanyánk, kegyelemnek anyja, könyörületnek anyja, óvj meg minket
életünkben és halálunkban, miasszonyunk.” „Üdvözlégy, Mária, malaszttal teljes, az
Úr van teveled, áldott vagy te az asszonyok között, és áldott a te méhednek
gyümölcse, Jézus. Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek szent Anyja, imádkozzál érettünk,
bűnösökért, most és halálunk óráján. Ámen.”
„Üdvözlégy, Mária, malaszttal teljes, az Úr van teveled,…” „…áldott vagy te az
asszonyok között, és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus. Asszonyunk, Szűz Mária,
Istennek szent Anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért, most és halálunk
óráján. Ámen.” „Üdvözlégy, Mária, malaszttal teljes, az Úr van teveled,
áldott vagy te az asszonyok között, és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus.
Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek szent Anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért,
most és halálunk óráján. Ámen.”
„Üdvözlégy, Mária, malaszttal teljes, az Úr van teveled, áldott vagy te az
asszonyok között, és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus. Asszonyunk, Szűz Mária,
Istennek szent Anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért, most és halálunk
óráján. Ámen. Üdvözlégy, Mária…”
Nővér! Segítenem kell a tisztelendő anyának! Magára bízhatom a lányok napvégi
-imáját? -Hogyne, nővérem.
Köszönöm.
Ti meg mit csináltok?
Meg vagytok veszve?
-Ha a tisztelendő anya megtudja… -Ne szóljon neki, nővér!
Nem tettünk semmi rosszat!
Csak meg akartuk tanulni!
Különben ha kijutunk innen, mihez kezdünk a bálokban? Kétballábasok leszünk!
Már későre jár! Túl vagyunk az esti imán, aludnotok kellene!
De mi nem vagyunk apácák!
És teljesen még maga sem az!
Jöjjön! Csak néhány lépés!
Áh, nem, én nem táncolok!
Biztos járt bálban, mielőtt novícia lett! Eltaláltam?
Gyerünk, nővér, rajta! Nem mondjuk el senkinek!
Jó, legyen! Gyere ide!
Álljatok párokba!
Jól van, két lépés jobbra, kettő balra!
Rajta!
Cssss! Lányok, lányok, lányok, elég lesz! Ideje aludni! Bizony!
Neee!
De, de, irány az ágy, lányok! Alvás! Nosza!! „Drága mennyei atyám! Köszönetet
mondok, amiért egy újabb napot adtál nékem. A levegőért, amit belélegzem. A
békéért, amit tőled kapok. Amiért mindig mellettem vagy. Te vagy a pásztorom és
védőpajzsom. Imádkozom az üdvösségemért!”
Ámen.
Aludjatok jól, jó éjszakát!
Jó éjszakát, Narcisa nővér!
Jó éjszakát, Rosa!
Jó éjszakát, Elvira!
„Áldott vagy te az asszonyok között, és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus.
Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek szent anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért.”
„Most és halálunk óráján, ámen.”
Rosa!
Rosaaa!
Mi van?
Nem bírom tovább! Bepisilek!
Inkább aludjál!
Gyere velem, ki kell mennem, kérlek!
Hülye leszek! Nagyon hideg van…
Na, kérlek szépen! Egyedül nem merek!
Jó, rendben. El—…
Mi a baj?
Hallgasd!
De mit?
Hallottad ezt?
Lépések!
Valaki közeledik!
A Kislány az!
Itt van!
Érted jön!
Olyan hülye vagy!
Na gyere! Elkísérlek!
Nem! Most már nem kell.
Teljesítsd be akaratod! Világítsd meg az elmémet, Uram! Hogy képes legyek tisztán
látni… És adj nekem akaraterőt, és mutasd meg az arcodat, Uram… És erősítsd meg
szellememet… hogy teljesíthessem az akaratodat, és ne essek kísértésbe!
Könyörülj rajtam, uram…
Megnyitnád nekem a csapot?
Sietnél!
-Igyekszem, de nem jön! -Bent vagy egy órája!
Köszönöm!
Na, így már sokkal jobb!
Nagyon megijesztettél!
Na, gyere!
Mit csinálsz te itt?
Semmi baj, Marina, már vége!
-Mit tettél magaddal? -Mi történt?
A Kislány! A Kislány volt, ő vágta le neki!
Hogyhogy a Kislány?
Elég legyen!
Az ágyba! Eriggyetek! Megbocsáthatatlan, amit tettél! Remélem, szégyelled magad!
Rosa, honnan van ez az olló?
Nem csináltam semmit!
Ne hazudj itt nekem!
A Kislány volt! Nem hazudok, nővér! Láttam a mosdóban, a vízben jelent meg!
Fuldoklott és kérte, hogy se—…
Menjen csak vissza a szobájába! Majd én intézem.
Na de—…
Hosszú még az éjszaka, nővér! Felesleges, hogy mind a ketten virrasszunk
a kis mihasznák ostobaságai miatt!
Ho-hogyne.
Lefekvés! Gyerünk! Mindenki az ágyába! Mi lesz már? Gyerünk!
SOCORRO NŐVÉR
„Áldott legyen tisztaságod, mindörökkön örökké!”
„Mert ily’ magasztos szépségben nem más, mint az Úr gyönyörködik.”
„Óh, mennyeknek királynője, szentséges Szűz Mária,…”
„…Felajánlom neked ezt a napot, lelkem, életem és szívem. Tekints le rám
kegyelemmel, és ne hagyj el, irgalmas Szűzanya!”
Rosa?
Nővér!
Ezt neked hoztam.
Julia nővér böjtre fogott, ameddig meg nem jön az eszem!
Ro-Rosa, áruld el, honnan szedted az ollót?
Én sehonnan! Már ott volt a fürdőben! Esküszöm!
Egy kislányról beszéltél… Azt mondtad, láttad. Hogy egy lányt láttál a vízben.
Nem válaszolsz?
Úgyse számít, mit mondok…
Nekem számít! Tudni akarom az igazat!
Inés nővér is ezt mondta. Aztán már ő sem hitt nekünk.
És neki mit mondtál?
Hogy itt kísért valaki. Egy kislány. És tilos játszani vele! Tilos a rajzaihoz
nyúlni!
Inés nővér felrajzolta az akasztott ember hiányzó lábát. Hogy megmutassa, hogy nem
történik semmi! De aztán a Kislány felírta a nevét. És Inés nővér el is ment.
Rettentően félt.
Hogyhogy a nevét, e-ezt hogy érted?
Ha valakinek leírja a nevét, az meg van átkozva!
Ne vágjon már ilyen képet! Nem is tudja, Inés nővér hogy örülne, hogy az ő ruháját
viseli ezen a nagy napon!
Hogyhogy örülne?
Hát ha látná! De most nincs itt.
Anyám…
Igen, lányom?
Inés nővér félelemből ment el?
Nahát! Ezek szerint a fülébe jutott ez a história.
-A lányok szerint—… -Nekik túl sok a szabadidejük és a
képzelőerejük! Ha Inés nővér követi a tanácsomat és nagyobb fegyelmet
tart, mindannyian jobban járunk!
Ne kövesse a példáját! Ne essen ugyanabba a hibába! Csak egy kicsit kell bevennünk a
derekát, de az pofonegyszerű lesz! Marcela nővér csodát fog művelni vele!
Várjon itt, ide is hívom, hogy most rögtön méretet vegyen!
„Kevés érdekesebb égi jelenség létezik, mint a nap-és holdfogyatkozások különböző
formái.” „A naptárak pontosan közlik, hogy ezek mikor fognak bekövetkezni. A
legszembetűnőbb változásokat szabad szemmel is jól megfigyelhetjük.”
„Holdfogyatkozáskor a leglátványosabb jelenség, amikor megjelenik az egyik
oldalon egy fekete árnyék, amely aztán szép fokozatosan beteríti a Hold ragyogó
felszínét.”
Igen, Vinyet?
Szóval olyan, mintha éjszaka lenne?
Nem, nem egészen. A Föld bizonyos részein olyan lesz, de nálunk nem
teljesen. Mindenesetre különleges nap lesz.
Én nem akarom látni. Félelmetes!
Julia nővér szerint az ember meg is vakulhat, miközben nézi!
Julia nővérnek igaza van. Hm? Az óvatosság fontos. De félni azért nem kell. Elvira,
folytasd, kérlek!
„Olykor szemtanúi lehetünk egy ennél is lenyűgözőbb látványosságnak is.” „Amikor
az égitest a Föld árnyékában van, a felszínét egyáltalán nem éri közvetlen
napfény, ennek ellenére a Hold látható marad.” „Ilyenkor vöröses árnyalatban
pompázik, és továbbra is jól kivehetők egyes felszíni elemei. De honnan
származik ez a fény?” „A Napból, illetve annak sugaraiból, amelyek a Föld felszínét
súrolva megtörnek az atomszférában, és egy részük a Hold árnyas felületére
vetődik.” „Ezek a sugarak, amelyeknek sikerült átszelniük a földi légkört, és
amelyek több, mint százötven millió kilométert utaztak, narancsos-vörösös
színt kölcsönöznek a Holdnak, ugyanis a nagyobb hullámhosszú
nyalábokat, amelyeknek sikerül visszatükröződniük a Földre, ilyen színben
látjuk.”
Odaírta a nevét! Jaj, ne! Mi lesz most?
Nővér!
Csend legyen!
Rosa…
Rosa… Rosa, egyedül jöttem, esküszöm!
Ha homokba dugod a fejed, nem lesz jobb!
Én hiszek neked, Rosa! Tényleg!
Itt… itt van valami. Elhiszem, hogy láttál egy kislányt.
Viszont segítened kell, hogy én is lássam! Ez nagyon fontos!
Inés nővér is egy ilyen rajzot fejezett be, igaz?
Igen!
Jól van!
Ne!
Ne csinálja!
Nyugodj meg! Én… csak látni akarom! Nem hagyom, hogy bajod essék. Bízhatsz bennem!
Segíts, hogy lássam! Kérlek szépen.
Csináljuk együtt!
„Mennyei atyám! Add, hogy viselhessem a te fegyverzetedet, hogy pajzsom lehessen a
-Sátán cselszövéseivel szemben…” -„…és Jézus nevében legyőzhessem őket.”
Semmi.
Nézd meg nyugodtan, nem történt semmi!
Rosa, szerintem érdemes lenne elgondolkoznod, hogy—…
Ott van…
Ott van! Miért nem látja maga is?
Rosa, itt nincs semmi! Nincs semmilyen kislány!
Ne mozduljon!
Ott áll a háta mögött!
De ez nem kislány…
Mond valamit…
Mit mond?
Rosa, én nem hallom, ismételd meg!
Rosa!
Rosa? Rosa… Rosa! Rosa! Rosa! Rosa! Rosaaa!
Rosa?
Nem láttátok Rosát?
-Látta valaki Rosát? -Mi történt?
Láttad Rosát?
Nem…
Segíts megkeresni!
Nézd meg a konyhában!
Rosa! Rosaaa!
Mi ez a felfordulás?
-Nem találjuk Rosát… -Eltűnt a kis védence?
He?
Hát nem érti? Minél inkább elhiszi az agyszüleményeit, annál rosszabb!
Azt hiszem, hogy ezt nem ő találta ki! Nővér… a Kislány, meg a rajzok története
tényleg valóságos!
Nahát! Most már tudjuk, hogy miért jött el idáig a Szent Leány! Azért, hogy
megoldjon egy rejtélyt! Hogy megint róla írjanak a lapok! Hát jól figyeljen! Egy
szavát sem hiszem! Láttam imádkozni és áldozni! Hajtogatja ugyan a szavakat, de
ez az egész csak bárgyú színjáték! Nem szabad, hogy egy ilyen némberből apáca
legyen! Menjen el! Maga nem való ide! Lehet, hogy régen mindenkit átvert, de
most már tudom, hogy egy szó sem volt igaz! Vagy talán mégis? Csak lehet, hogy
valójában a Sátánt látta?
Rosa!
Elvitte őt is! Mint Inés nővért!
Hallgass, Elvira! Ne mondj ilyet! Jó? Biztosan csak elbújt valahová. Tovább kell
keresnünk. Szerinted—…
„Áldott legyen tisztaságod, mindörökkön örökké!” „Mert az Úr gyönyörködik
magasztos szépségedben.” „Áldott legyen tisztaságod, mindörökkön örökké! Mert az
Úr gyönyörködik magasztos szépségedben.”
Rosa?
„Áldott legyen tisztaságod, mindörökkön örökké! Mert az Úr gyönyörködik magasztos
szépségedben.” „Áldott legyen tisztaságod, mindörökkön örökké! Mert az
Úr gyönyörködik magasztos szépségedben.” „Áldott legyen tisztaságod, mindörökkön
örökké! Mert az Úr gyönyörködik magasztos szépségedben.”
-Rosa… Rosa! -Rosa!
Nővér!
-Nyisd ki! -Várjon, hozok segítséget!
Dicsértessék a Jézus Krisztus.
Atyám? Maga az?
Nem ismersz meg?
Szerinted ez is egy a rémálmaid közül?
Nem… Nem, ez a valóság!
Csak Rosát akarom megtalálni!
Kihasználtad azt a szegény kislányt. Hogy tudhass…! Hogy láthass…!
Ki kell jutnom ebből a sötétségből!
Ahhoz, hogy láss, nem mindig kell szem.
Maga nem… Ki maga?
Ki van ott?
Tudod, ki vagyok.
Az én testem, az én vérem…
Csak lehet, hogy valójában a Sátánt látta?
Nem szabad, hogy egy ilyen némberből apáca legyen! Ez az egész csak bárgyú
színjáték! Most már tudom, hogy egy szó sem volt igaz! Némber! Menjen el! Maga nem
való ide!
„Áldott legyen tisztaságod, mindörökkön örökké!
Mert az Úr gyönyörködik magasztos szépségedben.”
3. FEJEZET SOCORRO NŐVÉR
„Az Úr az én pásztorom, nem szűkölködöm. Füves legelőkön nyugtat engem, és csendes
vizekhez terelget engem. Lelkemet megvidámítja, az igazság ösvényein vezet
engem az ő nevéért. Még ha a halál árnyékának völgyében járok is, nem félek a
gonosztól, mert te velem vagy. Jóságod és kegyelmed követnek engem életem minden
napján, s az Úr házában lakozom hosszú ideig.”
Megbízott magában és most halott. Én megmondtam! Ön nem való ide! Bár
hallgatott volna rám, akkor elkerülhettük volna a tragédiát!
„Üdvözlégy, Mária, malaszttal teljes, az Úr van teveled, áldott vagy te az
asszonyok között,
És áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus. Asszonyunk, Szűz Mária, Istennek
szent Anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért, most és halálunk óráján.
Ámen.”
„Mi Atyánk, aki a mennyekben vagy, szenteltessék meg a te neved, jöjjön el a
te országod,
Legyen meg a te akaratod, amint a mennyben, úgy a földön is. Mindennapi
kenyerünket add meg nekünk ma, és bocsásd meg vétkeinket, miképpen mi is
megbocsátunk az ellenünk vétkezőknek, és ne vígy minket a kísértésbe, de szabadíts
meg a gonosztól! Ámen.”
…Legyen meg a te akaratod, amint a mennyben, úgy a földön is. Mindennapi
kenyerünket add meg nekünk ma, és bocsásd meg vétkeinket, miképpen mi is
megbocsátunk az ellenünk vétkezőknek, és ne vígy minket a kísértésbe, de szabadíts
meg a gonosztól! Ámen.”
Narcisa nővér! Megőrült maga?
Helyre kell hozni a rosszat!
Térjen magához!
Hall engem, nővér?
Neeee!
Nyugodjon meg nővér!
Látja a fényt?
Igen, látom…
Nem zavarja, hogy a szemébe világítok?
Nem…
Ezt tenni saját magával… Ez se nem bűnbánat, se nem vezeklés! Ez csak
feltűnési vágy!
Láttam, hogy mi történt a háború alatt… A felszabadítás előtt…
Amikor ön hozzámért… hirtelen ottvoltam a… megcsonkított szentek és
ereklyék között… de nem ez volt az egyetlen, amit láttam! Láttam, amit az
-egyik nővérrel tettek, ott feküdt a—… -Mi?
Elég legyen! Maga nem tudja—… nem tudhatja, hogy mi történt! Ne érjen
hozzám! Engem nem téveszt meg a sátáni fortélyával! Törődjön inkább magával, és
minket hagyjon békén!
„Üdvözlégy Királynő, nagy irgalmasság anyja, élet, édesség, boldog reménységünk,
áldunk téged. Hozzád kiáltunk, Évának száműzött fiai, hozzád fohászkodunk—…”
Sagrario nővér.
Tudom, hogy ott van.
Miért nem válaszol?
Mondja, mitől fél?
Ha a szekrényhez lép, talál benne egy szivartartót. Vegye elő!
Nyissa ki!
Talál benne egy fényképet.
Socorro nővér…
Adja ide!
Kérem.
Ő az…
Socorro nővér…
-Ez Socorro nővér szobája volt. -Szépen kérem, fejezze be!
Kérem, ne, ne! Teremtőm, segíts! Mennyei atyám…
-Erről miért nem mesélt senki? -Fejezze be…
Kérem!
És a Kislányról…
„…Malaszttal teljes, az Úr van teveled, áldott vagy te az asszonyok között, és
áldott a te méhednek—…”
Csak a nővérek tudtak róla!
Könyörgök! Ne!
Ez a kislány sosem kerülhet ki innen!
Anyám! Anyám!
-Mi történt? -Narcisa tudja!
Sagrario nővér! Maga az?
Socorro nővér…
Te vagy az?
Mama! Mamaaa! Mamaaa!
-Mi ez a felfordulás? -Az anyja! Be kellett zárnunk a
szobájába. Mindenáron be akarta vinni a kórházba!
A lányom! Ő az enyém!
Le kell vinni a lázát! Meg is halhat!
Siessen, nővér!
-Mama! Neee! Neee! Mama! Mamaaa! -Nyughass már! Kislány! Elég legyen!
Ne ellenkezz már! Segíteni akarunk!
Mama! Mamaaa!
Az ajtó!
Mi folyik itt, nővér?
Bocsásd meg a mi vétkeinket…
Sajnálom…
„Mi Atyánk, ki vagy a mennyekben, szenteltessék meg a te neved, jöjjön el a
te országod, legyen meg a te akaratod, amint a mennyben, úgy a földön
is…” „Mindennapi kenyerünket add meg nekünk ma. S bocsásd meg vétkeinket…”
„…miképpen mi is megbocsátunk az ellenünk vétkezőknek…” „És ne vígy minket
a kísértésbe, de szabadíts meg a gonosztól. Ámen.”
Nyissátok ki…
Segítség…
Segítség! Segítség!
Socorro?
Ki van ott?
Ki az? Hol van? Elvitték a kislányomat! Orvoshoz kell vinnem! Nyisd ki! Nyisd ki,
könyörgök! Nyisd ki, hadd vigyem el! Könyörgök!
Segítek neked!
Nyisd ki!
„Imádkozzál érettünk, bűnösökért, most és halálunk óráján, és szabadíts meg a
gonosztól!”
-Mi a baj, nővér? -Nincs semmi baj! Bújjatok
vissza és maradjatok ott! Gyorsan!
Nővér!
Itt van Socorro.
Mi?
Kinyitottam az ajtót.
Mit tettél, te szerencsétlen?
„Gyónom a mindenható Istennek, hogy sokszor és sokat vétkeztem, gondolattal,
szóval, cselekedettel és mulasztással…”„…én vétkem, én vétkem, én
igen nagy vétkem.” „Kérem ezért a Boldogságos, mindenkor Szeplőtelen Szűz
Máriát…”
Narcisa nővér! Kérem, jöjjön!
Lányok, hadd kérjek tőletek egy kis csendet és egy kis figyelmet! Ugyanis…
szeretném, ha a körünkben üdvözölnénk egy számomra nagyon különleges személyt!
Nagyjából… ennyi idős voltam, mint most ti, amikor ez a hölgy ráébresztett, hogy
valójában nem a kolostorba vonulás az én igazi utam, hanem mások megsegítése a
tanításon keresztül. Most pedig az iskolánkat az a szerencse érte, hogy itt
van velünk, hogy átadja nektek a tudását, ami nem kevés. Úgyhogy bemutatom nektek
Narcisa nővért. Ő lesz az új irodalomtanárotok. Inkább „a halál
nővére”… Becsüljétek meg ezt az áldást, és remélem, hogy neki hála végre
félreteszitek azokat az ifjúsági magazinokat, és újra visszataláltok az
irodalmi klasszikusokhoz. Ugyanis a mi irodalmunk Európán belül is a legjobbak
között van, és egészen a középkorig nyúlik vissza.
Inkább „a halál nővére”…
A HALÁL NŐVÉRE