Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫יקירתי, הגענו.‬
‫אני גם אקח משהו.‬
‫שלום.‬
‫תראי!‬
‫היי, אפשר לבקש ממך חתימה?‬
‫אין לי עט.‬
‫הו!‬
‫כוכבת שלי.‬
‫סליחה, אפשר חתימה?‬
‫בטח.‬
‫בסדר.‬
‫ברוכים השבים למציאות.‬
‫הדלקתם טלפונים?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אמרת שאם ניסע לחודשיים, הכול יירגע.‬
‫טוב לראות גם אותך.‬
‫פספסנו משהו חשוב?‬ ‫-לא הרבה.‬
‫הנבחרת שלנו שיחקה כמו שלא שיחקה מעולם,‬ ‫והפסידה כמו תמיד.‬
‫פטרוזיליה עולה כפול בגלל האינפלציה,‬
‫וכלי התקשורת מתים על מוניקה.‬ ‫את פשוט בכל מקום.‬
‫ואני?‬
‫ואתה…‬
‫כמעט שכחתי. ברוכים הבאים הביתה.‬
‫ביי!‬
‫- אהבה בריבוע, שוב -‬
‫שלום!‬ ‫-שלום, גברת מוניקה.‬
‫שלום.‬
‫-גברת מוניקה! יש!‬
‫מוניקה! היי!‬
‫את נראית כאילו חזרת‬ ‫מהחופשה הכי מוצלחת בעולם.‬
‫קחי אותי בפעם הבאה.‬
‫בוא, אנחנו נאחר!‬ ‫-היא במגמת קולנוע.‬
‫היא מצלמת הכול. אפילו בבית. אני לא צוחק.‬
‫טוב לראות אתכם.‬
‫שלום, יקירה!‬
‫תראו תראו, מי יש לנו כאן?‬
‫קלאודיה או מוניקה?‬
‫תראו אותה.‬
‫איך את מעיזה לחזור‬ ‫שזופה ורגועה למראה ליום הראשון ללימודים?‬
‫יקירתי, מורה צריכה להיות שחוקה, לא שרופה.‬
‫כמובן!‬ ‫-גם אני התגעגעתי אליכן.‬
‫כן, בטח. על החוף, בצל עצי הדקל.‬
‫תשמעו, אני חושבת שזו תהיה שנה נהדרת.‬
‫זה לא בסדר!‬ ‫-אלה סטנדרטים כפולים!‬
‫רשימה היא רשימה!‬ ‫-זה לא יכול להיות!‬
‫ביקשתי כבר ביוני שהילד שלי יהיה בכיתה הזו!‬
‫בסדר, כולם. אנא הישארו רגועים.‬
‫המנהל, זה עניין של הגינות.‬ ‫אולה שלי הייתה ברשימה מההתחלה.‬
‫אני מבטיח לכם שכל הכיתות שלנו…‬
‫איך קוראים לך?‬ ‫-גברת מוניקה!‬
‫גברת מוניקה, את חייבת‬ ‫להכניס את אולה לכיתה שלך.‬
‫בבקשה, זה חשוב מאוד.‬ ‫-באמת!‬
‫אי אפשר להכניס את כולם.‬ ‫חוץ מזה, כל המורים שלנו מוכשרים ביותר.‬
‫אבל לא כולם על שערי מגזינים!‬ ‫-בדיוק!‬
‫ובטלוויזיה.‬ ‫-בסדר. טוב, סלחו לי.‬
‫בואי איתי למשרד שלי, בבקשה.‬
‫בוס, היפיוף כאן.‬
‫המשימה הושלמה.‬
‫החופשה הייתה טובה, המכונית במצב טוב.‬
‫זמן לחזור לעבודה.‬
‫מה עם מוניקה?‬
‫עם מוניקה? נפלא.‬
‫אני שואל איפה היא.‬
‫היא הלכה ישר לביה"ס. היא תחזור בערב.‬
‫אני חייב לזוז.‬ ‫מכוניות ספורט לא ידרגו את עצמן.‬
‫ואיך היית מדרג את שלי?‬
‫לגמרי מעל כל מדד. ביי!‬
‫אלה החיים הטובים.‬
‫תאיר כאן.‬
‫התינוקות היקרים שלי.‬
‫אבא בבית.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫שלום חבר. מה יש לך בשבילי היום?‬
‫נראה מה תקבל היום.‬
‫נראה שהמכונית שלך להיום היא…‬
‫אה. שום מכונית.‬
‫בדיחה טובה. בוא נהיה רציניים. תראה מה יש.‬
‫סליחה, תוכל לעזור לי?‬
‫אני בא. מצטער.‬
‫היי!‬
‫מאז'נה?‬
‫- אבטחה -‬
‫קידום ראוי ביותר! ברכותיי.‬
‫הרשה לי לחסוך לך את הטרחה, אדוני.‬ ‫לא אוכל לתת לך להיכנס.‬
‫התעודה שלך לא תקפה.‬
‫בחייך, זו אי הבנה.‬
‫בחייך, בוס.‬
‫את המושכת בחוטים עכשיו.‬
‫טוב, משום ששאלת בכזה נימוס…‬
‫לא. ממש לא.‬
‫מאבטחים!‬
‫אנצו?‬
‫ואתה?‬ ‫-מרצ'ין. יד ימינה החדש של אליציה.‬
‫מה קרה לשמעון?‬
‫התמוטטות עצבים.‬ ‫-אוי.‬
‫לא הצליח לעמוד בקצב. מצד שני,‬
‫הוא מבלה לו בזנזיבר, אז…‬
‫אז הוא נסע למיילנו?‬ ‫-כן.‬
‫אליציה נמצאת?‬ ‫-לא.‬
‫החל מהיום, המגזין ביטל את כל החוזים שלך.‬
‫אתה מאבד בזאת גישה לאשראי החברה,‬
‫למכוניות ולטלפון.‬
‫איפה המצלמות? זו בדיחה, נכון?‬
‫לצערי לא. תקשיב…‬
‫מסתבר שמדובר באיזו דוגמנית או מורה?‬
‫רומן כלשהו.‬
‫אבל אליציה זרקה אותי.‬
‫שזה לא ידאיג אותך.‬
‫אני לא חושב שמדובר בקנאה נשית מטופשת.‬
‫לא, אליציה לא כזאת.‬
‫אני חושב שהיא רוצה להשמיד אותך‬
‫בשביל הכיף.‬
‫אתה יודע. כמו גבר.‬
‫אל תיקח את זה אישית.‬
‫אז מה אתה אומר,‬
‫תחזיר אותו לבד או שאקרא לאבטחה?‬
‫לא את האישי. את זה של החברה.‬
‫ואת הכרטיס.‬
‫אני באמת מפוטר?‬
‫זו מילה קשה ומכוערת.‬
‫אנחנו מעדיפים לומר‬ ‫"בין עבודות", בין זה לזה.‬
‫נסה לחשוב על זה כעל התחלה חדשה.‬
‫סטפן.‬
‫ובכן, גברתי.‬
‫ידעתי שצפוי לי מאבק בו הסיכויים נגדי.‬
‫שזה יהיה אתגר לא פשוט.‬
‫אבל מיד? כבר ביום הראשון?‬
‫אני מבינה, אדוני המנהל. אני אשתפר.‬
‫אבל תצטרכי ממש לרצות.‬ ‫את תצטרכי באמת ממש לרצות את זה.‬
‫הביצועים שלך היו משביעי רצון,‬ ‫אבל זה לא מספיק.‬
‫תצטרכי ממש להתרכז.‬
‫יכולת לענות לטלפון, למרות שהיית בחופשה.‬
‫העיתונאים התקשרו לבית הספר!‬
‫אני יודעת. אני אתן שיעורים נוספים.‬
‫ללא תשלום.‬ ‫-אה!‬
‫מצוין. אני רואה שאנחנו מבינים זה את זה.‬
‫אבל זו ההזדמנות האחרונה שלך.‬
‫אני לא רוצה להתמודד‬ ‫עם סלבריטאית בטלוויזיה.‬
‫מובן?‬ ‫-כמובן.‬
‫מעולה.‬
‫לחלוטין התעלמו מהבת שלי בזמן ההרשמה,‬
‫למרות שהיא ברשימה.‬
‫לדעתי…‬ ‫-סליחה, מה קורה פה?‬
‫אני רוצה לתת הצהרה.‬
‫אבל לא כאן.‬
‫בואו נתרחק מהכניסה הראשית.‬
‫אל תדאגי. יהיה בסדר.‬ ‫-בואו איתי.‬
‫רק עוד קצת.‬
‫באשר להצהרה שלי…‬
‫תודה.‬
‫גברת מוניקה, את לא יכולה לעשות את זה!‬ ‫-זה לא הוגן! סיכמנו משהו!‬
‫סע.‬
‫- רכישת כרטיס‬ ‫שגיאה -‬
‫אנצו?‬
‫אין מצב, גבר!‬
‫מר עורך כאן.‬
‫סליחה, זה אומר שעומדים לצאת…‬
‫אוטובוסי מרוץ?‬
‫אנצו…‬
‫זה אנצו. באמת, רציני.‬ ‫אני מזהה את הפרופיל שלו.‬
‫התחת העירום שלי על שלטי חוצות עדיף על זה.‬
‫תמיד אמרתי שלתחת עירום‬ ‫יש רגשות, מוח, לב וחלומות.‬
‫ואנשים סוף סוף הבינו את זה.‬
‫אני כל הזמן מקבל הצעות לקלאודיה.‬ ‫את לא רוצה להיענות?‬
‫תגיד להם שקלאודיה פרשה.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫ראיון אחד אחרון עם מוניקה.‬
‫תספרי את הסיפור שלך, תשימי סוף לשמועות‬
‫ותוציאי את קלאודיה לפנסיה. מה דעתך?‬
‫בסדר. ראיון אחד.‬ ‫-ראיון אחד.‬
‫עם מי?‬
‫רפאו וישניבסקי.‬
‫מה?‬ ‫-אין מצב.‬
‫רפאו וישניבסקי לסט!‬
‫הקהל למושבים, בעוד רגע מתחילים!‬
‫סאונד ותאורה מוכנים. נתחיל בעוד חמש דקות.‬
‫רפאו וישניבסקי לסט!‬
‫חדשות מתפשטות מהר.‬
‫סביבה טבעית לרכילות.‬
‫קשישטוף!‬
‫חכה רגע. קשישו!‬
‫מזמן לא התראינו, אחי.‬ ‫אתה נראה מצוין. חדר כושר?‬
‫לחץ.‬
‫אני שמח לראות אותך.‬
‫התפנה לי קצת זמן‬ ‫וחשבתי על התוכניות שהצעת…‬
‫סליחה, אבל לא.‬
‫למה? החלטתי להתחיל פרק חדש‬‫…‬
‫ממה ששמעתי, הוא הותחל בשבילך.‬
‫אין לי נטיות אובדניות, לא אצא נגד אליציה.‬
‫אף אחד לא.‬
‫על מה אתה מדבר? קשישטוף!‬
‫אני צריך טובה.‬ ‫-נדבר אחר כך, טוב?‬
‫עולים לשידור בעוד שתי דקות!‬
‫הנה הוא.‬
‫דניאל נובצקי, סופר ובעל טור.‬ ‫ספר אחרון, "הרמוניה פנימית".‬
‫ואז מוניקה גרברצ'יק.‬ ‫מורה וגם, עד לאחרונה, דוגמנית.‬
‫בקשר קרוב עם…‬ ‫-איתי.‬
‫אני קורא עיתונים.‬ ‫-ואני צופה בתוכנית שלך.‬
‫היי!‬
‫אולי תוכל לנהוג שלא כהרגלך‬
‫ולהיות עדין איתה?‬
‫מה אתה חושב, חבר?‬
‫מספיק, זה נהדר.‬
‫שקט!‬ ‫-אנחנו בשידור חי בעוד דקה!‬
‫- רפאו‬ ‫תוכנית האירוח -‬
‫זה הספר האחרון שלך.‬
‫"הרמוניה פנימית". קראתי אותו.‬
‫יפה.‬ ‫-לקח זמן רב לכתוב אותו?‬
‫כדי לכתוב על הרמוניה‬ ‫צריך למצוא אותה בתוך עצמך.‬
‫זה לוקח זמן.‬
‫משפחה מושלמת, הצלחה מקצועית.‬
‫נראה שהחיים שלך בהרמוניה.‬
‫הרמוניה לא תמיד קשורה לנסיבות החיצוניות.‬
‫צריך למצוא אותה בתוך עצמך.‬
‫להקשיב לקול הפנימי שלך.‬
‫נכון!‬
‫אז הקול הפנימי הזה‬ ‫אמר לך לנהל רומן עם מזכירה בת 20?‬
‫יפה.‬
‫האם בגידה באשתך היא הכרחית כדי להגיע לזן?‬
‫זה מה שנלמד מהספר האחרון שלך?‬
‫אני לא חייב להקשיב לזה.‬
‫נפלא. תן לי תקריב על הבחור תוך כדי יציאה.‬
‫איזו תוכנית חסרת טעם!‬
‫טוב.‬
‫אבל דניאל!‬
‫שכחת מההרמוניה הפנימית שלך!‬
‫ועכשיו הקהל.‬
‫הנה. מושלם!‬
‫ועכשיו נקבל בברכה את האורחת הבאה שלנו,‬ ‫מוניקה גרברצ'יק!‬
‫היי.‬
‫אאוץ'! זו לחיצת יד חזקה.‬
‫לחוצה?‬ ‫-ראיתי מה קרה לפני רגע.‬
‫אז את חושבת שלא הגיע לו?‬
‫בשידור חי, מול כל המדינה.‬
‫אני חושבת שהוא למד את הלקח. תתגאה בעצמך.‬
‫לחשוף את עצמך זו בעיה בשבילך?‬
‫הישבן שלך קישט‬ ‫את רוב שלטי החוצות בעיר עד לאחרונה, לא?‬
‫נראה שזו עומדת להיות שיחה מתוחכמת.‬
‫אני בטוח שהילדים בבית הספר‬
‫מזהים אותך לפי‬ ‫צורת השדיים ואורך הרגליים שלך.‬
‫נכון?‬ ‫-הייתה לי סיבה טובה.‬
‫לך יש סיבה לכך שאתה מניאק?‬
‫זה בוטה בשביל מורה. את בוטה, את יודעת?‬
‫אתה שיפוטי בשביל סלבריטאי.‬
‫לצערי, אני רק כתב.‬
‫טוב לדעת.‬
‫אז תן לי לשמוע שאלה של כתב.‬
‫אחרת, אני חושבת שנצטרך לסיים כאן.‬
‫תודה.‬
‫היא אמרה במה מדובר?‬ ‫-לא, אני בטוחה שזה לא שום דבר רע.‬
‫קראתי את הדוחות.‬
‫בכמה ירדו אחוזי הצפייה? שבעה אחוזים?‬
‫שמונה.‬
‫גרפים וטבלאות לא משקרים?‬
‫גרפים וטבלאות מראים משהו שאני לא אוהבת.‬
‫אני אהיה בוטה. זה מעבר לרע.‬
‫אבל…‬
‫אחרי הכול, בקרוב אארח‬
‫את תוכנית הילדים החדשה שלכם.‬
‫הפנים שלי על שלטי חוצות.‬
‫חיוך יפהפה.‬
‫זה אומר שאחוזי הצפייה‬ ‫בתוכנית האירוח שלי ירקיעו שחקים.‬
‫אתה בטוח?‬
‫עשינו בדיקה עם קבוצות מיקוד.‬
‫ציפינו לאסון, אבל זה עוד יותר גרוע.‬
‫התדמית שלך תהרוג את תוכנית הילדים שלנו.‬
‫אלא אם נמצא לך מנחה-שותפה שכולם אוהבים.‬
‫יופי של בדיחה.‬
‫זו לא בדיחה?‬
‫אוותר. אין שום סיכוי.‬
‫תחשבי על זה, זו הצעה ממש טובה.‬
‫אני לא רוצה לעבוד איתו.‬
‫לא איתך. סליחה.‬
‫לא תעבדי איתו, אלא לצדו. כשווים.‬
‫אני אומר לך.‬ ‫-לא איתו, לא לצדו, לא מתחתיו.‬
‫אין מצב, לא.‬ ‫-אבל זו הצעה ממש טובה.‬
‫ההופעה שלך שברה את שיאי הצפייה‬ ‫בתוכנית כושלת. וזה לא הכול.‬
‫הקהל שמח מאוד שהעמדת אותו במקומו.‬
‫תחשבי על זה.‬ ‫-כן.‬
‫מבטיחה?‬
‫אפשר?‬ ‫-כמובן.‬
‫שלום. איפה אוכל למצוא את גברת מוניקה?‬
‫שם.‬
‫-כן. שם.‬
‫שם?‬ ‫-כן.‬
‫כן, שם.‬ ‫-תודה.‬
‫תראי. המחזרים של מוניקה הולכים ומשתפרים.‬
‫שם?‬ ‫-כן.‬
‫ממש שם.‬
‫הו!‬ ‫-מה אתה עושה כאן?‬
‫אני מצטער שהתחלנו ברגל שמאל.‬
‫למרבה המזל, אנחנו לא חייבים להמשיך.‬
‫מוניקה, האישיות שלך היא הסיכוי האחרון שלי.‬
‫מצטערת.‬
‫אבל זו תוכנית כישרונות לילדים.‬ ‫-לא.‬
‫היא שונה מהאחרות.‬
‫אני לא מעוניינת.‬
‫כל ילד יוכל להציג מה הוא עושה הכי טוב.‬
‫הם יקבלו התייעצויות בחינם,‬
‫מאמנים בשירה, ריקוד,‬ ‫או כל דבר אחר שהם יציגו לנו.‬
‫אני אעזור לך.‬ ‫-לא, אני מסתדרת.‬
‫אל תגיד "לנו". אין "לנו" ולעולם לא יהיה.‬
‫למה את כל כך עקשנית?‬
‫אני לא רוצה לדבר איתך,‬ ‫ובטח שלא לעבוד איתך.‬
‫ילדים שיודחו יופנו‬
‫למרכזי תרבות בערים שלהם,‬ ‫כדי שיוכלו לפתח את הכישורים שלהם.‬
‫מוניקה. העניין כאן הוא טובת הילדים.‬
‫חלק מהכנסות הפרסומות יועברו לבתי יתומים.‬
‫אני…‬
‫כבר אמרתי למפיקים שאני צריך מחנכת אמיתית.‬
‫אני אעשה את זה, אני!‬
‫אני מצטערת, יקירתי,‬ ‫אבל את יותר מתאימה להיות יפהפיית רדיו.‬
‫אולי אני אוכל לנסות?‬
‫והיופי שלך שייך בטלוויזיה?‬ ‫-כן.‬
‫לא אעבוד איתך.‬
‫יש מחנכים רבים בעולם.‬ ‫-כן.‬
‫יש משהו שאני לא יודע?‬
‫אתה יודע איזו הזדמנות אדירה זו‬ ‫לבית הספר שלך? לתלמידים שלך?‬
‫ועבורך.‬
‫נו? את שומעת משהו?‬
‫אין לו סיכוי.‬ ‫-למי?‬
‫למנהל!‬ ‫-רפאו!‬
‫אה…‬
‫שמתי לב שאתה מאוד אותנטי.‬
‫המצלמה אוהבת אנשים כמוך.‬
‫מה אם אתה בדרן טבעי?‬
‫טוב, אני יכול לשחרר את גברת מוניקה‬ ‫ליום אחד בשבוע.‬
‫ואם המצלמה תאהב אותך, תהיה מוצף בהצעות.‬
‫יום וחצי.‬
‫חשבת פעם להופיע בטלוויזיה?‬ ‫-סיימנו.‬
‫אין מצב.‬
‫לפחות תתקשר.‬
‫התקשרתי. התקשרתי לכל מקום.‬
‫יש אנשים שמנתקים‬ ‫ברגע ששומעים את השם שלך, אחי.‬
‫אליציה גרמה לתעשייה להחרים אותך.‬
‫קפה, בשבילך.‬ ‫-שחור?‬
‫כן. זה בשבילך.‬
‫תודה.‬ ‫-להתראות.‬
‫מה אני אמור לעשות?‬ ‫-שום דבר. נחכה עד שזה יירגע.‬
‫הם ימצאו מישהו אחר להחרים.‬ ‫-ואם לא?‬
‫אז תשכח מזה. תעשה משהו אחר. תהיה עקר בית?‬
‫עקר בית? כמוך?‬ ‫-מה הבעיה עם זה?‬
‫שלא אעשה כלום‬ ‫עד שאימא של אניה תסיים עוד טיול של החיים?‬
‫אפית פעם לחם?‬
‫לא היה לי מושג‬ ‫שקמח יכול להיות כל כך מרגיע.‬
‫קמח זה אולי מרגיע,‬
‫אבל חובות וכרטיסי אשראי חסומים הם לא,‬ ‫מר עקר הבית המושלם.‬
‫במאה ה-21 אישה עובדת וגבר בבית‬ ‫זה לא משהו שמפתיע אף אחד.‬
‫חוץ מזה, מוניקה…‬ ‫-אנצו, בטח יש לך קצת חסכונות.‬
‫כן, בטח.‬
‫כל הזמן רק חסכתי, השקעתי,‬ ‫קניתי מניות, שטרות חוב, קריפטו…‬
‫טוב, הבנתי. יש לי רק עוד רעיון אחד.‬
‫אארגן לך פגישה בעוד כמה ימים, טוב?‬
‫הא! יופי. מישהו מהתעשייה?‬
‫טוב… בערך.‬
‫אני חושב שתצליח.‬
‫עדיין יש לך קמפייני פרסום.‬
‫אף אחד לא יכול להוציא אותך מפרסומות.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫היי! מה אתם עושים?‬
‫זה אני! זו הפרסומת שלי!‬
‫בטח. גם אני הייתי אמור להיות שם,‬ ‫אבל היו לי צילומים בדובאי.‬
‫אם אתה רוצה, נוכל לצלם אותך עם החתיכה הזו.‬
‫בחייכם.‬
‫בוקר טוב.‬
‫את לא עונה לטלפון,‬ ‫לאימייל, לא מכניסה שליחים…‬
‫חשבתי שהבהרתי את עצמי.‬
‫הוא לא מוותר, אה?‬
‫אם זה לא ישכנע אותך,‬
‫אני…‬
‫אוותר לגמרי.‬
‫קוראים לי זושה,‬ ‫אני בת חמש וחצי, ואני אוהבת לשיר.‬
‫אני אוהבת לרקוד. אני רוצה לרקוד בלט.‬
‫אני רוצה שמלה לבנה. חדשה. מהחנות.‬
‫אני רוצה לנגן בפסנתר, אבל המורה שלנו אמרה‬
‫שהשיעורים יקרים, ואצטרך לחכות.‬
‫אני אוהב לצייר קומיקס, אבל אני מתבייש‬ ‫כי אני לא יודע אם אני מצייר יפה.‬
‫לכל אחד ואחת מגיעה הזדמנות.‬
‫- יתרה: 6,167.20- זלוטי -‬
‫היי, מותק!‬
‫מציגים סרט מגניב בקולנוע, נלך לראות?‬
‫עבר כאן טורנדו?‬
‫אין לי חשק לקולנוע.‬
‫מה? למה?‬
‫טוב…‬
‫לא תאמין מי בא לבקר אותי.‬
‫אה. אז הוא לא מוותר?‬
‫הוא לא, אבל גם אני לא.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה.‬ ‫-יופי.‬
‫עסקי השעשועים זה עולם קשוח.‬
‫אכזרי. קפריזי. ו…‬
‫מה עוד?‬ ‫-ולא הוגן.‬
‫אז? לא הייתי עומדת בזה?‬
‫אם אתה מסוגל אז גם אני.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫פיטרו אותי.‬
‫מה?‬
‫מאיפה?‬
‫מהמגזין?‬ ‫-מכל מקום.‬
‫היי, אבא.‬
‫היי.‬ ‫-התעכבתי.‬
‫לא קנית פרחים?‬
‫שכחתי. אני מצטערת.‬
‫מה קורה?‬
‫רוצים שאנחה תוכנית טלוויזיה עם ילדים.‬
‫אז שוב תהיי קלאודיה?‬
‫לא, הפעם רוצים את מוניקה.‬
‫טוב, בחירה טובה.‬
‫אני לא ממש מכיר את קלאודיה,‬ ‫אבל מוניקה היא בחורה נהדרת,‬
‫והיא נהדרת עם ילדים.‬
‫מה קרה?‬
‫לא יודעת, אני חושבת שאני קצת מפחדת.‬
‫לדעתך אני צריכה להסכים?‬
‫כמובן!‬
‫את תסכימי. אני בטוח בזה.‬
‫את בדיוק כמו אימא.‬
‫היא תמיד הייתה הראשונה לנסות דברים חדשים.‬
‫אפילו כשהיא פחדה.‬
‫לא עמדתי בקצב שלה.‬
‫טוב, אני אקנה פרחים.‬
‫טוב, אורות רקע דולקים.‬
‫עכשיו בפרופיל.‬
‫זה בסדר?‬
‫בבקשה תשמרו על שקט, נתחיל בקרוב.‬
‫אני חייב לומר שאת נראית יפהפייה.‬
‫הגזמת עם הווידאו.‬
‫אפשר לסדר את זה? בסדר.‬
‫אבל זה עבד, נכון?‬
‫טוב, מוכנים?‬ ‫-כן.‬
‫זו חזרה מוקלטת.‬
‫מוניקה, קצת ימינה.‬ ‫-בסדר.‬
‫רק עוד קצת. כן. את חייבת להישאר באור.‬
‫טוב, שימו לב! מצלמה!‬
‫אקדמיית החלומות.‬
‫רפאו וישניבסקי ו…‬
‫מוניקה גרברצ'יק.‬
‫ברוכים הבאים לתוכנית,‬ ‫שבה שום דבר לא יהיה כרגיל.‬
‫אנשים חדשים, פנים חדשות, סיפורים חדשים.‬
‫ומנחה חדשה.‬
‫הפעם אנחנו מבטיחים לעבוד ביחד, נכון?‬
‫באודישנים נבחר מתמודדים‬
‫אשר, בהדרכת חבר השופטים שלנו,‬ ‫יהממו אתכם בכישרונותיהם.‬
‫ואת בני המזל נפגוש בגמר הגדול.‬
‫מוניקה?‬
‫כן?‬
‫האם תסכימי איתי כשאני אומר‬
‫שהצופים יחליטו מי ינצח?‬
‫כן, כמובן.‬
‫הגמר יוכרע על ידי הצופים‬ ‫שיצביעו באמצעות מסרונים.‬
‫ועכשיו, נכיר את השופטים.‬
‫מספיק! בואו נתחיל מההתחלה.‬
‫תירגעי. אנחנו כאן כדי לעזור זה לזה.‬ ‫-תודה.‬
‫אנצו, היי.‬
‫הוא נכנס, יש אור אדום.‬
‫אני מתחיל לדבר, הכול חשוך.‬ ‫-אבל…‬
‫כן? זה נהדר.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי.‬
‫סגנון חדש?‬
‫אומנים מיוסרים זה באופנה כרגע, לא שמעת?‬
‫מחר בתשע?‬
‫כן.‬
‫היית צריך לראות אותנו על הבמה. טירוף.‬
‫מבחינתי, זה מספיק לראות את מוניקה כל בוקר.‬
‫נתראה מחר.‬
‫תעבוד על השוקיים שלך. ביי.‬
‫בוא.‬
‫קדימה.‬
‫לא היה נורא היום.‬
‫מה עם רפאו?‬
‫בחייך.‬
‫מה?‬
‫ראיתי את קרב התרנגולים הקטן שלכם.‬
‫איזה קרב? על מה את מדברת?‬
‫יקירי, אין לך מה לדאוג.‬ ‫-בטח.‬
‫רפאו מפורסם, בטוח בעצמו, נאה…‬ ‫-מה עוד?‬
‫תגידי לי את.‬
‫לא היה ולא יהיה אתה.‬
‫תרצו עוד משהו?‬
‫את החשבון, בבקשה. אשלם בכרטיס.‬
‫לא. מזומן. אני אשלם.‬
‫לא, מותק. אני אשלם.‬ ‫-אין סיכוי.‬
‫בחייך.‬ ‫-לא. אבל אל…‬
‫בחייך!‬ ‫-אולי אוכל לפתות אתכם עם קינוח?‬
‫אני אחזור.‬
‫מותק, זו לא בעיה.‬
‫אין כאן מקום לדיון. כבר אחזור.‬
‫אפשר?‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה.‬
‫היי!‬
‫הוא סיים את המשמרת ורצה לסגור את החשבון.‬
‫בפעם הבאה אתה משלם, לא תתחמק.‬
‫אני לא מתכנן להתחמק.‬
‫לאט לאט, אתה תצליח.‬
‫שלום.‬
‫קאז׳יק? מה אתה עושה כאן?‬
‫מנגן בגיטרה.‬
‫איפה ההורים שלך?‬ ‫-שלום, גברתי.‬
‫שלום.‬
‫חשבתי שצריך לייצג גם את בית הספר שלנו.‬
‫במיוחד כי נתתי לך לקחת חלק בזה.‬
‫אז אל תשכחי את זה, בסדר?‬
‫כשיגיע תורו של קאז'יק.‬
‫טוב! עכשיו תסלחי לנו.‬
‫התפקיד מחייב.‬
‫המנהל, עוד ראיון?‬
‫בוא.‬
‫מחזיקים אצבעות.‬
‫אנחנו מוכנים, אדוני.‬
‫הנה.‬ ‫-קאז׳יק?‬
‫זה קאז'יק.‬ ‫-ספר לנו משהו על עצמך?‬
‫הוא וירטואוז גיטרה בס. הוא ינגן באך.‬
‫היום יהיה יום טוב.‬
‫- שוגר-מאמא מפורסמת של מי? -‬
‫בחייכם.‬
‫זה עדיין יכול להיות יום טוב.‬
‫סליחה!‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫כמה עולה למונטז'ובה?‬
‫מונטז'ובה. זו שעת העומס.‬
‫כמה?‬ ‫-בשבילך, מבצע מיוחד, 60 זלוטי.‬
‫מה?‬ ‫-זה 60 זלוטי, אתה נכנס?‬
‫אני כאן. איפה הפגישה?‬
‫- משרדי שירות התעסוקה -‬
‫יש לי פגישה איתך.‬
‫לגבי עבודה?‬
‫כן.‬
‫גש לקולגה שלי.‬
‫מובטל?‬
‫כן.‬
‫מחפש עבודה?‬
‫לא, רק עברתי כאן במקרה.‬
‫אני לא אוהב בדיחות כאלה, אז תפסיק לנסות.‬
‫מה המקצוע שלך?‬
‫עיתונאי, מנחה, כתב, מומחה.‬
‫מה היכולות שלך?‬
‫לארח נשפים, לערוך ראיונות,‬ ‫להנחות דיונים, לדגמן…‬
‫אתה לא מבין.‬ ‫מר טקצ'יק, יש לך כישורי חיים אמיתיים?‬
‫כך חשבתי.‬
‫אני מהנדס.‬
‫אני מתמחה במכוניות ספורט.‬
‫אה. יופי. אני ארשום אותך במערכת,‬
‫ואצור איתך קשר‬ ‫כשפולין תתחיל לייצר רכבי למבורגיני משלה.‬
‫עוד משהו?‬
‫יש לנו כ-50 מועמדים היום.‬
‫אחת, שתיים…‬
‫תוכלי לעמוד בזה?‬
‫אני עובדת עם ילדים כל יום.‬ ‫תודה על הדאגה המיותרת.‬
‫אני רק רוצה שתעשי רושם טוב.‬
‫זה לא הדבר הכי חשוב.‬ ‫-לא, לא הכי חשוב.‬
‫אז? מוכנים?‬ ‫-כן.‬
‫שאלה אחת לילד, ואז לדחוף אותם לבמה.‬
‫סליחה? שמעת על פחד במה?‬
‫כן. אתמול. כשאת היית על הבמה.‬
‫קשישטוף.‬ ‫-קשישטוף מה?‬
‫אל תהיה רגשני. אנחנו בפיגור של חצי שעה.‬
‫לעבודה!‬
‫לעבודה.‬
‫מה דעתך עליהם?‬
‫הוא עושה מה שהוא יכול. היא עוזרת לילדים.‬
‫איזה שיעמום.‬
‫אז? תוכנית ב'?‬
‫את בטוחה?‬
‫בהחלט. בוא נגביר את הלחץ.‬
‫אני אדאג לזה.‬
‫סטפן, קדימה!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫סליחה!‬
‫איזה חוזק!‬
‫- מחיאות כפיים! -‬
‫סליחה, בבקשה.‬
‫המנהל, בבקשה!‬ ‫-באתי לתת תמיכה רגשית!‬
‫גבירותיי ורבותיי. צופים יקרים, חברים.‬
‫מחיאות כפיים סוערות לקאז'יק!‬
‫תלמיד בבית הספר שלי!‬
‫הוא רעב לתהילה.‬
‫הוא יגיע רחוק.‬
‫רק שהוא לא זה שאמור להגיע רחוק.‬
‫אה.‬
‫מושלם.‬
‫כביסה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫כפי שאתה רואה, אני מסתדר.‬
‫כן. אני רואה.‬
‫אני לוקח אותך לטיול.‬
‫תטפל בזה, אני אחכה בחוץ.‬
‫אתה לא יכול…‬ ‫-לא.‬
‫לעזור לי?‬
‫אל תדאג, יהיה בסדר.‬
‫אתה צעיר, עדיין יש לך זמן.‬
‫אני בטוח שתמצא משהו.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי להתחיל משהו חדש.‬
‫חוץ מזה, אתה אנצו, נכון?‬
‫איזה אנצו.‬
‫אני סתם סטפן טקצ'יק עכשיו.‬
‫סטפן?‬
‫אני בזילי.‬
‫באמת קוראים לך בזילי?‬
‫אתה יודע משהו?‬
‫פעם התמחיתי במכוניות כאלה,‬
‫ועכשיו אני סתם מתקן‬ ‫חתיכות זבל פשוטות וישנות.‬
‫בדיוק כמוני.‬
‫בזילי, שמעתי שלעולם לא מאוחר מדי.‬
‫כך אומרים.‬
‫יש בלגנים ישנים שאי אפשר לסדר.‬
‫וואו.‬
‫תראה את הצבע הזה, אחי!‬
‫ותראה את קו המתאר הזה, ישר כמו חץ.‬
‫גברתי, אני ממש מצטער.‬
‫אתה?‬
‫הו! אתם מכירים?‬
‫המכונאי-כביכול הזה? לצערי.‬ ‫-זו לא הייתה אשמתי!‬
‫תודה שחיברת אותה לא נכון.‬ ‫-מי שלא יודע לנהוג יהרוס כל רכב.‬
‫הוא לא יכול להודות שהוא פישל.‬ ‫-שתדעי לך,‬
‫יכולתי להרכיב מכונית כזאת‬ ‫בעיניים עצומות ביום אחד.‬
‫בטח. אז תעשה את זה!‬ ‫אבל תעשה את זה כמו שצריך הפעם.‬
‫טוב, אני אעשה את זה.‬
‫את מתכוונת להתחיל במרוץ הרטרו שלך?‬
‫ההרשמה עוד פתוחה.‬
‫התערבנו.‬
‫התערבות.‬ ‫-בכל מקרה לא תנצחי.‬
‫אם המכונית תעבוד הפעם, אני אנצח.‬
‫נראה.‬ ‫-כן, נראה.‬
‫כן. נהדר.‬
‫- מחיאות כפיים! -‬
‫הכיף האמיתי עומד להתחיל.‬
‫בעוד רגע נגלה מי עלו לרבע הגמר.‬
‫מספר 20.‬
‫מספר 45!‬
‫אם כי, ספק אם מספר 45‬ ‫תצליח להפתיע אותנו בשלב הבא.‬
‫וגם, 17 ו…‬
‫מספר 32!‬
‫עם ההופעה הבינונית שלו.‬
‫רגע. מה אתה עושה?‬
‫עצרו את ההקלטה!‬
‫רגע! מה קורה?‬
‫הם לוקחים את באופן אישי.‬
‫לוקחים מה באופן אישי?‬
‫אל תדאג, היא פשוט היסטרית.‬
‫הובטח לי שתהיה לי השפעה על התוכנית הזו.‬
‫לכן הסכמתי.‬
‫אבל… מי היא, בעצם, שתגיד לנו מה לעשות?‬
‫כדאי לך להקשיב לה.‬
‫ההנהלה ממש רצתה אותה כאן. אותך, לא כל כך.‬
‫טוב, תירגעו. אני המפיק של התוכנית, כן?‬
‫אבל התוכנית היא לא העניין.‬
‫העניין הוא הילדים.‬ ‫-בסדר.‬
‫בלי הערות מעתה ואילך.‬
‫מרוצים?‬
‫תקרא לילדים בשמותיהם, לא במספרים.‬
‫טוב, הכול ברור? אפשר לחזור לעבודה?‬
‫כן, אני יכולה.‬ ‫-מצוין!‬
‫שלום.‬
‫אני כל כך רעבה. יש לנו משהו לאכול?‬
‫מה?‬
‫עשית את הקניות?‬
‫בסדר. סיימת עם הספה.‬ ‫-אני ממש אוהב אותה. מה את עושה?‬
‫מה את עושה?‬
‫אכפת לי ממך יותר מדי‬ ‫בשביל לראות אותך יושב ובוהה בקיר.‬
‫בהיתי במכוניות.‬
‫נהדר.‬
‫אתה מתכוון פשוט לשבת בבית כל היום?‬
‫חיפשת עבודה? נו באמת, סטפן, תתאפס על עצמך!‬
‫ידעתי שהעבודה הזאת תשנה אותך,‬ ‫אבל עד כדי כך?‬
‫זה היה בצחוק!‬
‫מה הקטע שלך?‬
‫אם אתה כל כך אוהב את הספה שלך,‬ ‫אתה יכול לישון עליה הלילה. לילה טוב.‬
‫נהדר.‬
‫רגע, אני אמצא לך משהו לעשות.‬
‫כן. גם אני לא אוהב לשבת בחיבוק ידיים.‬
‫אני איש של עשייה.‬
‫טוב, אלה חדשות בשבילי, וייסואב.‬
‫בוא. אני אתן לך בגדים.‬
‫אאוץ'!‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫מופתע?‬
‫למען האמת, חשבתי שהשתפנת.‬
‫זה מה שאני חשבתי לגביך, אז באתי לבדוק.‬
‫אפילו לא התחלת.‬
‫טוב, כי…‬
‫עוד לא מצאתי את המכונית הנכונה ו…‬
‫אם יורשה לי…‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫כעד להתערבות, אני רוצה להציע‬
‫שתשימי על הכף את המכונית שאת…‬
‫אלכסנדרה.‬
‫אנצו.‬
‫שבה נהגת במרוץ חסר המזל ההוא.‬
‫אם זה עדיין אפשרי.‬
‫כן, זה אפשרי.‬
‫ודאי שזה אפשרי. רעיון נהדר.‬
‫אז? עשינו עסק. אתה יודע איפה למצוא אותי.‬
‫להתראות.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫בוס, אולי פשוט תציע לה לצאת?‬ ‫פשוט ככה? זה לא יהיה קל יותר?‬
‫למה שלא פשוט תתחיל לעבוד?‬ ‫פשוט ככה? זה לא יהיה קל יותר?‬
‫מר איש-של-עשייה?‬
‫זה מתחיל להיות משעמם.‬
‫מה?‬
‫אני רואה שאת עוד מגדלת‬ ‫את הציפורים המגעילות האלה.‬
‫תרנגולות הבית, לא ציפורים מגעילות. כן.‬
‫בבקשה. זהו זה.‬
‫לא היה לי לב להיפטר ממנה.‬
‫אלוהים! זה חי!‬
‫את צוחקת עליי.‬
‫חשבתי שאתה אוהב אתגרים.‬
‫אני אבין אם תיסוג.‬
‫היית רוצה. בסדר, אני יכול להתחיל היום.‬
‫בסדר. למה אתה מחכה?‬
‫בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-כן.‬
‫היא רוצה שאתקן את הלול שלה.‬
‫היי.‬
‫מה קרה?‬
‫איך קוראים לך?‬ ‫-קלרה.‬
‫איזה שם מקסים.‬
‫תגידי לי, קלרה,‬
‫איפה ההורים שלך?‬
‫אם את רוצה לבכות, את יכולה לבכות.‬
‫את יודעת שגם אני בכיתי אתמול?‬
‫כן. רבתי עם החבר שלי.‬
‫את רוצה לספר לי מה קרה?‬
‫האיש הזה אמר שאני שרה גרוע.‬
‫איזה איש?‬ ‫-על הבמה!‬
‫והאמנת לו?‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת שהוא לא יודע לשיר בכלל?‬
‫הוא לא?‬
‫אין סיבה שתאמיני לו.‬
‫רוצה חיבוק?‬
‫כן.‬ ‫-בואי הנה.‬
‫בואי נלך לאיש הזה, בסדר?‬
‫הוא יעזור לך למצוא את אימא שלך.‬
‫כן? נהדר.‬
‫מוניקה, לאן את הולכת?‬
‫איך קוראים לך?‬
‫מוניקה גרברצ'יק.‬
‫את משתתפת בתחרות? אם לא, אז…‬
‫מה? תגיד לי שאין לי כישרון?‬ ‫-יש לך?‬
‫אני יודעת איך לדבר עם ילדים.‬ ‫-משעמם.‬
‫נו, אתם אוהבים אותי ככה.‬
‫זה נכון?‬
‫אבל בגלל זה אתם פה.‬
‫נראה שלא עדכנו אותך.‬
‫אתה אולי חושב‬ ‫שאתה יכול להגיד כל דבר, כי הם ילדים,‬
‫אבל עוד שורה אחת כזאת,‬ ‫ואני אישית אדאג שיפטרו אותך. הבנת?‬
‫עשית פעם משהו כזה?‬
‫הוא עשה.‬
‫הוא צילם תמונות לרשתות החברתיות.‬
‫את זה צריך להדק חזק יותר, או שהכול יתפרק.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה לבוס.‬
‫וישיק! תביא לי מברשת תיל!‬
‫בהצלחה.‬
‫היי.‬
‫נו?‬
‫ככה היא תיראה?‬
‫כן, אני אוהב את זה ככה.‬
‫בחייך.‬
‫מצאתי את הדלתות והזמנתי אותן.‬ ‫הן יגיעו בשבוע הבא.‬
‫אני רק צריך לגלוון,‬ ‫לשים צבע יסוד, ואז לצבוע.‬
‫היא תהיה כמו חדשה.‬ ‫יש לך מזל שהמנוע היה במצב טוב.‬
‫מה הקטע שלך?‬ ‫את מתכוונת לבוא לכאן להסתכל עליי עובד?‬
‫אם אין לי ברירה.‬
‫כן?‬
‫הצילו!‬
‫אני צריך רעיון לארוחת ערב.‬
‫פתחו מסעדה איטלקית ליד בבניין ליד.‬
‫אני רוצה להכין ארוחה.‬
‫אתה מתכוון שאתה רוצה שהיא תישלח לבית שלך?‬
‫לא, אני רוצה לבשל אותה.‬
‫טוב, אתה יכול לנסות להכין…‬
‫או שלא. עדיף שלא.‬
‫תתקשר לאניה. לה יהיה את המתכון הנכון.‬
‫משהו שתוכל להכין. משהו…‬
‫פשוט.‬
‫צריכה טרמפ?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫את בטוחה?‬
‫טוב.‬
‫הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫הלו?‬
‫ההצגה מתחילה.‬
‫זו לא הדרך הביתה.‬
‫את מצפה שחוטף יסביר את עצמו?‬
‫אני חושבת שתצטרך.‬ ‫-אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫אני ממהרת.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫לחזור חזרה?‬ ‫-אתה משוגע או מה?‬
‫קצת, אבל אני רוצה‬ ‫להראות לך משהו שאת בטוח תאהבי.‬
‫נו?‬
‫בסדר, קדימה!‬
‫תן לי את הטלפון שלך.‬ ‫שלי מת ואני חייבת להתקשר לסטפן.‬
‫בבקשה.‬
‫- שיחה מרפאו -‬
‫אם תמעך את השום קודם,‬ ‫יהיה קל יותר לקלף אותו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר…‬
‫את מקליטה אותי?‬
‫כן.‬
‫היי, זה המפורסם-לשעבר האהוב עליכם, אנצו!‬
‫היום, במקום לנסוע במכונית,‬
‫אקח אתכם למסע קולינרי לאיטליה.‬
‫אני מתנסה לראשונה‬ ‫בהרבה דברים, אבל אני מרגיש…‬
‫שהבישול בדם… אאוץ'!‬
‫ממש רוצים להכיר אותך כאן.‬
‫הבטחתי להם שלא אספר לך.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫זושה אמרה שלא תבואי,‬
‫אבל אני ידעתי שתבואי, כי את אדירה.‬
‫מר רפאו הביא אותי לכאן.‬
‫את יפה יותר מהגברת הקודמת.‬
‫זו הייתה…‬
‫עובדת סוציאלית.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לשחק?‬
‫אני לא בטוח אם יש לנו זמן.‬
‫בבקשה!‬
‫בגלל שביקשתם כל כך יפה,‬ ‫בואו נשחק תופסת, אז רוצו, קדימה!‬
‫בום.‬
‫אני מרגישה שיש כאן סיפור.‬
‫כן.‬
‫גדלתי כאן.‬
‫אני חייב המון למקום הזה,‬ ‫לכן אני עוזר ככל האפשר.‬
‫הילדים האלה אוהבים אותך.‬
‫אני סולחת לך על החטיפה.‬
‫אבל יכולת פשוט לשאול.‬
‫לא, לא היית מסכימה.‬
‫עכשיו לעולם לא תדע.‬
‫לדעתי הייתי מסכימה, בשבילם.‬
‫קצת בשבילי.‬
‫אם אי פעם תרצה לקחת אותי לכאן שוב…‬
‫לא תהיה לי בעיה.‬
‫עשינו עסק.‬
‫-קדימה.‬
‫ביי.‬
‫מותק, אתה לא תאמין איפה הייתי.‬
‫מותק, אני מצטערת.‬
‫הייתי אמורה לחזור לפני שעתיים אבל…‬ ‫-התקשרת מהטלפון שלו?‬
‫כן, שלי מת. ואחר כך פשוט לא שמתי לב לזמן.‬
‫וחזרת ברגל?‬
‫הכנת את כל זה בעצמך?‬
‫וחבל שכך.‬
‫אשמח לנסות.‬
‫בחייך, זה קר.‬
‫יכולת להגיד שאין לך זמן בשבילי.‬
‫זה לא העניין.‬ ‫-לא?‬
‫הייתי באולפן. המשכנו עד מאוחר.‬ ‫-ראיתי עד כמה העבודה שלך מרתקת.‬
‫גם אתה עבדת בזה. זוכר איך זה היה?‬
‫וישיק, תביא לי את האור.‬
‫לא את זה, פנס, טמב…‬
‫היי.‬
‫היא נראית די טוב.‬
‫טוב,‬
‫התקנתי את האטמים.‬
‫אני מחכה לפָּגוש. הוא אמור להגיע היום.‬
‫מה עוד? רק המגבים וכמה פרטים קטנים.‬
‫אז נצטרך לשטוף ולהבריק, וזה יהיה נהדר.‬
‫היא תהיה מוכנה בזמן, כמו שאמרתי. באמת.‬
‫ידעת שהייתי נהגת ראלי פעם?‬
‫אבל הייתי חייבת להפסיק אחרי דמיאן.‬
‫רק שנים לאחר מכן,‬ ‫נרשמתי להיות חברה במועדון מכוניות הרטרו.‬
‫למה, בעצם?‬
‫חשבתי שלא נשאר לי שום דבר בחיים.‬
‫הבן שלי גר בארה"ב. הוא בא לבקר, כמובן,‬
‫אבל בעיקר כדי לשכנע אותי‬ ‫למכור את הבית ולבוא לגור איתו.‬
‫אני כאן לבד.‬
‫ניסיתי להוכיח לעצמי משהו.‬
‫במועדון נהוג לבחור מכוניות לתצוגה.‬
‫כמובן שזה לא מרוץ אמיתי,‬ ‫אבל זה נחמד לסיים אותו.‬
‫רציתי להוכיח שהמכונית הזאת תצליח,‬
‫למרות שכולם אמרו שזו גרוטאה.‬
‫זו לא הייתה אשמתך. עשית הכול נכון.‬
‫השפלתי את עצמי.‬
‫לא שוכחים לי את זה במועדון.‬
‫אל תדאגי, הפעם זה יהיה שונה.‬
‫אתה חושב שהפעם אוכל לנצח?‬
‫לא הייתי מגזים, אבל את תגיעי לקו הסיום.‬
‫אתה כזה עקשן.‬
‫אתם יודעים, אני תוהה,‬
‫אם שניכם תחזיקו מעמד‬ ‫ביחד שעתיים ליד שולחן במסעדה.‬
‫בטח שנוכל.‬
‫מה?‬ ‫-אה.‬
‫מחר? בשעה תשע בערב?‬
‫טוב, בטח.‬
‫אז קבענו.‬
‫אני צריכה ללכת. שלום.‬
‫שלום!‬
‫אתה לא צריך להודות לי.‬
‫וישיק…‬
‫כן, אני יודע.‬
‫לא שכחתי את האטם, אני הולך.‬
‫מה קורה פה?‬
‫קורס עזרה ראשונה.‬
‫עם ציונים?‬
‫כמובן.‬ ‫-נהדר.‬
‫קאז'יק, חיפשתי אותך. מה אתה עושה?‬
‫אני עוזר. גברת מוניקה ביקשה ממני.‬
‫גברת מוניקה?‬
‫למה צריך את העמודים האלה וכאלה?‬ ‫-בשביל הכיף.‬
‫כיף בבית ספר פולני?‬
‫את לא מפסיקה להפתיע אותי.‬
‫אני לוקח את קאז'יק. זה חשוב.‬
‫בוא, קאז'יק.‬
‫אבל תחזור אחר כך!‬ ‫-כן.‬
‫ברוכים הבאים‬ ‫ל"החיים החדשים של מכוניות ישנות".‬
‫שם טוב.‬ ‫-זה שם זמני.‬
‫היפהפייה הזו נהגה לשלוט בכבישים.‬
‫ואז היא הודחה מכס המלכות‬
‫והפכה ללול תרנגולות,‬
‫עד שהיא הגיעה לידיו של… המאסטרו!‬
‫הוא פירק אותה,‬
‫החלקים הגדולים גולוונו כדי להיפטר מחלודה…‬
‫זה הכרחי?‬
‫מה? חשבת שאפשר פשוט לצבוע מעל? לא.‬
‫אחרי זה, צריך לחבר הכול מחדש,‬
‫להזמין חלונות חדשים, למלא את הרווחים,‬
‫לצבוע, לחמם בתא צביעה ו… הרי לנו!‬
‫כן. בגדול.‬
‫מה שאתם רואים כאן…‬
‫זו יצירת אומנות.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫הייתי צופה בתוכנית כזו.‬ ‫רק שאין לי טלוויזיה.‬
‫למה אתה מעקם ככה את היד?‬
‫ככה מנגנים.‬
‫"ככה מנגנים." תנגן כמו ג'ימי הנדריקס.‬
‫הוא השתמש בשיניים שלו. ככה.‬
‫עם השיניים שלו. בלה! זה מה שהוא עשה.‬
‫כן.‬
‫פשוט תעשה את זה עם יותר רגש.‬
‫- הצעה לתוכנית טלוויזיה חדשה -‬
‫- מה דעתך על זה? -‬
‫בוקר טוב.‬
‫לא ישנת כל הלילה?‬
‫עבדתי.‬
‫כן.‬
‫עבדת?‬ ‫-כן.‬
‫על מה?‬
‫זו הפתעה. אספר לך מאוחר יותר.‬
‫את פנויה הערב?‬ ‫-אני יכולה להיות.‬
‫מה דעתך על ארוחת ערב, ניסיון שני?‬
‫אני מרגיש שהיום הכול ילך לי טוב.‬
‫- תודה. זה היה משמעותי מאוד עבורם.‬ ‫וגם עבורי -‬
‫תצלם את הילדים בשוט רחב.‬ ‫אני רוצה להראות שיש הרבה מהם.‬
‫ואז תתמקד בשופטים המפורסמים.‬ ‫ועל גברת מוניקה, כמובן.‬
‫עושים צילומי פרומו.‬
‫מר קשישטוף,‬ ‫אולי נוכל להתמקד קצת יותר בילדים?‬
‫זה לא דיון. יש לנו תסריט, עובדים על פיו.‬
‫אבל התוכנית היא על הילדים, לא עלינו.‬
‫אולי נוכל לצלם כמה ראיונות עם הילדים?‬
‫תמיד יש להם משהו כייפי להגיד.‬
‫עובדים עם התסריט.‬
‫את רוצה לגרום לכולם להישאר שעות נוספות‬
‫כדי לצלם ראיונות עם הילדים?‬
‫הם יישארו כאן בחינם?‬ ‫-אני כן.‬
‫גם אני.‬
‫גם אני לא ממהר.‬
‫טוב, אז אני מקווה שגם את תישארי.‬
‫כמובן. כמה שצריך.‬
‫ונסיעות מבחן!‬ ‫-כן!‬
‫נוכל לחפש מכוניות ייחודיות, שוות באמת.‬
‫אני עסוק. אתקשר אליך אחר כך, בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואורחים.‬
‫אבל לא סלבריטאים, מומחים אמיתיים.‬
‫אנצו!‬ ‫-יאצק.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה דעתך? יש לנו להיט ביד?‬
‫שום דבר לא יעצור אותך?‬ ‫-לא!‬
‫בכנות? דיברתי עם מקבלי ההחלטות.‬
‫הם כולם אומרים אותו דבר. תשמע.‬
‫הרעיון גאוני.‬ ‫-כן!‬
‫התוכנית נשמעת נפלא.‬ ‫-כן!‬
‫הבעיה היא אתה, אחי.‬ ‫-כן?‬
‫טוב, הם לא רוצים אותך.‬
‫אבל אמרת שזה יישכח.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אתה יודע מה, אנצו?‬
‫אני חייב להגיד לך…‬
‫זמנך עבר, אחי.‬
‫אני באמת מצטער. תחזיק מעמד.‬
‫אני אעשה כמה שיחות, נפתור את זה.‬
‫הלו?‬
‫בסדר. אני מקשיב.‬
‫מה זאת אומרת "עבר"?‬
‫תעביר לי מפית, בבקשה.‬
‫סליחה.‬ ‫-לא נורא, לא קרה כלום.‬
‫תודה.‬
‫אני ממש מגושם לאחרונה.‬ ‫-שמתי לב.‬
‫אבל לא, זה…‬ ‫זה בכלל לא משפיע על העבודה שלי.‬
‫המכונית תהיה מוכנה בזמן.‬
‫אז מדובר רק במכונית?‬
‫טוב…‬
‫אני אתקן אותה.‬
‫ואני אתקן אותה‬ ‫הרבה יותר טוב מבפעם הראשונה. אני מבטיח.‬
‫הפסקתי לדאוג לזה מזמן.‬
‫כלומר…‬
‫לא, ברור שרציתי שתתקן את המכונית שלי,‬
‫כי קיוויתי שאולי זה יעזור…‬
‫לתקן אותי.‬
‫אולי נוכל לעזור אחד לשני.‬
‫את מבינה, אני…‬
‫אני…‬
‫אני חושב שאני אזוז.‬
‫המפתחות אצלי.‬
‫וישיק לא יוכל לנעול את המוסך.‬
‫לא תיתן לי אפילו לנסות?‬
‫כן… אני הולך.‬
‫גם אני מפחדת.‬
‫בדיוק.‬
‫בדיוק, שמתי לב שאת…‬
‫שאת פוחדת לשבת מאחורי ההגה.‬ ‫את פוחדת לנהוג, נכון?‬
‫תקשיב…‬ ‫-לא, רגע.‬
‫באמת, אם לא…‬
‫אם לא תתמודדי עם הפחד הזה, אם לא…‬
‫אם לא תפסיקי לפחד,‬
‫אפילו המכונית הכי טובה בעולם לא תעזור לך.‬
‫מה איתך?‬
‫מה איתי?‬
‫אני…‬
‫לא כל מכונית ניתן לתקן.‬
‫אתה יודע מה? אולי אני מפחדת לנהוג…‬
‫אבל אתה מפחד לחיות.‬
‫היי, זה אנצו.‬
‫אם לא תפסת אותי,‬ ‫זה אומר שאני לא יכול לדבר. תשאירו…‬
‫סליחה, אפשר לנסוע מהר יותר?‬
‫אפילו יותר מהר?‬
‫גברתי, יש תקנות.‬
‫היי, זה אנצו.‬
‫אם לא תפסת אותי,‬ ‫זה אומר שאני לא יכול לדבר.‬
‫תשאירו הודעה.‬
‫סטפן?‬
‫- תודה שבילית איתי את הערב -‬
‫דוד.‬
‫למה לא רצית לחכות לה?‬
‫חיכיתי בפעם האחרונה.‬
‫טעים לך?‬
‫זה… האמת שזה ממש טוב.‬
‫אבל בפעם הבאה, אם רק תוכל…‬
‫להוסיף עוד פלפל, קצת פחות שום ו…‬
‫אתה לא יכול פשוט לדבר איתה ולהסביר הכול?‬
‫בטח, אנחנו נדבר.‬ ‫אבל היום אני ישן כאן, בסדר?‬
‫- הרומן הלוהט של הדוגמנית -‬
‫סליחה.‬
‫מחפש את מוניקה גרברצ'יק?‬
‫היא בטח עם רפאו. הם בלתי נפרדים.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-זה נכון.‬
‫הוא גרם לי להרגיש מיוחדת.‬
‫כי אני מיוחדת.‬
‫אבל כשהיא הופיעה, מיד נדחקתי הצידה.‬
‫הם בלתי נפרדים.‬
‫למשל, הוא הביא לה זר ורדים.‬
‫זה מריח כמו רומן.‬
‫סליחה, זה לא היה בסדר להגיד.‬
‫לא שמעת את זה ממני, בסדר?‬
‫יפטרו אותי במקום.‬
‫אני רואה שאת עובדת קשה.‬
‫אין פלא שאין לך זמן בשבילי לאחרונה.‬
‫בחייך, רפאו רק…‬ ‫-היית חייבת?‬
‫כן?‬
‫אמרת לא מזמן שסיימת עם הטלוויזיה.‬
‫נראה שמישהו הצליח לשכנע אותך להישאר.‬
‫אז מה? אתה יושב בבית כל היום כי אתה מקנא?‬
‫מסתבר שיש לי סיבה.‬
‫כן? הנה. רואה?‬
‫מוניקה, לא ידעתי על זה כלום.‬
‫זו מניפולציה.‬
‫זה היה ביום שהכנתי לך ארוחת ערב?‬
‫סטפן, תתאפס על עצמך. אתה לא מאמין לי?‬
‫אני מאמין למראה עיניי.‬
‫ואני רואה שאת מעדיפה להיות פה איתו‬ ‫מאשר איתי, אז לא אכפה את עצמי.‬
‫טוב, זה מוזר.‬
‫לא היה אכפת לך‬ ‫לכפות את עצמך כששכבת עם ארוסתי.‬
‫רגע, מתי זה היה? 22 במרץ…‬ ‫כן, אני זוכר, ביום ההולדת שלי!‬
‫אם כבר, אז בשלה, ב-15 באפריל!‬
‫למה לדעתך היא בגדה איתי?‬
‫כי זה הסגנון שלך.‬
‫הוא התקדם דרך המיטה.‬
‫כולם יודעים שאליציה בנתה אותו.‬
‫ועכשיו מה? הוא איבד את העבודה‬ ‫ומצא עוד שוגר-מאמא?‬
‫מספיק!‬ ‫-תירגע.‬
‫בבקשה, אני מתחננת!‬ ‫-היי!‬
‫אלוהים!‬
‫לא רציתי להתערב, אבל הקהל יגיע בקרוב.‬
‫בואו איתי.‬
‫מוניקה?‬
‫- חודש המודעות לדיכאון -‬
‫אנדז'יי?‬
‫אתה לא תאמין.‬
‫אתה בבית עכשיו?‬
‫סטפן?‬
‫לא, זה אני.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי.‬
‫הייתי בסביבה.‬
‫חשבתי שאקפוץ ואחזיר לך‬ ‫את תבנית העוגה ששאלתי.‬
‫איפה היא?‬
‫מה?‬ ‫-תבנית העוגה.‬
‫אה, טוב, שכחתי אותה.‬
‫אתה ואימא רבתם הרבה?‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫איפה סטפן?‬
‫הוא עזב.‬
‫אנחנו כל הזמן רבים. אנחנו לא מסתדרים בכלל.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות, אבא.‬
‫אני לא יכול לתת‬ ‫את העצות הכי טובות בנושא הזה.‬
‫מה קורה?‬
‫טוב…‬
‫כשאימא שלך הייתה בחיים,‬
‫היה לי ברור שהיא האחת,‬
‫ושלעולם לא ארגיש…‬
‫ועכשיו…‬
‫אולה, כלומר אלכסנדרה…‬
‫היא מוצאת חן בעיניי.‬
‫לעזאזל, מוניקה.‬
‫אני ממש מחבב אותה.‬
‫זה טוב, אבא.‬
‫זה טוב.‬
‫מה אתה רואה?‬
‫שום דבר ממש.‬
‫אתה מתכנן סתם לרבוץ כאן ולא לעשות כלום?‬
‫אין לי מה לעשות.‬ ‫-מה עם התוכנית שלך?‬
‫לא יקרה.‬ ‫-למה?‬
‫למה כל השאלות?‬
‫זו רק הרביעית, ואתה מדבר שטויות.‬
‫אני צופה באיזו תוכנית רשת…‬ ‫-שכחי מזה כבר.‬
‫הם הוכיחו מדעית שכנות עצמית זה משחרר.‬
‫את יודעת מה זה אומר בכלל?‬
‫בחייך.‬
‫אתה יכול להתחיל לעשות.‬ ‫בינתיים, אתה רק מתרץ.‬
‫סליחה?‬ ‫-למה שלא תעשה משהו?‬
‫אני לא רוצה לדבר איתה. זה נורמלי.‬
‫בקשר לתוכנית.‬
‫אתה יכול לעשות את זה לבד.‬
‫אף אחד כבר לא צופה בטלוויזיה.‬
‫הכול ברשת. תראה.‬
‫ברוכים הבאים‬ ‫ל"החיים החדשים של מכוניות ישנות".‬
‫זוז הצידה.‬ ‫-היפהפייה הזו…‬
‫וואו. עשית את זה בעצמך?‬
‫אלא מי?‬
‫כל הכבוד.‬
‫ארטם, אתה מצייר כל כך יפה!‬
‫תודה.‬
‫מה זה?‬
‫זה בית שעכברים גרים בו.‬
‫עכברים? אתה אוהב עכברים?‬
‫כן, הם חמודים מאוד.‬
‫מוניקה, מישהו בא לראות אותך.‬
‫קדימה!‬ ‫-סטפן?‬
‫אני אשים כאן עין על הכול.‬
‫קדימה, תגידי כן! בבקשה!‬
‫אבל גברת מוניקה לא יודעת במה מדובר.‬
‫אם זה לגבי התוכנית…‬ ‫-לא.‬
‫את פנויה אחר הצהריים?‬ ‫כי לזושה ולי יש תוכניות, ו…‬
‫נשמח אם תצטרפי אלינו.‬
‫- ורשה -‬
‫בואי נעשה הפסקה.‬ ‫-ילדים, הפסקה.‬
‫נהדר ששכרת להם ספינה.‬
‫וגם קצת בשבילך.‬ ‫-מה?‬
‫שמפניה? מים, ילדים…‬
‫האמת, אני לא יודע…‬ ‫אנשים, מי שם לי את זה ביד?‬
‫זה ממש חסר אחריות!‬
‫רק רציתי שתהיה לנו קצת פרטיות.‬
‫והתקשורת לא תמצא אותנו כאן?‬ ‫-למי אכפת מהתקשורת?‬
‫יהיה לנו קצת זמן לעצמנו.‬
‫ואני לא אוכל לברוח.‬
‫ובכן, אני חושב‬ ‫שנהר הוויסלה לא יהיה אתגר בשבילך.‬
‫בחייך, אני כזו עקשנית?‬
‫האמת?‬ ‫-כן.‬
‫בטירוף.‬
‫אבל מהסיבות הנכונות.‬
‫מעולם לא פגשתי מישהי כמוך.‬
‫למזלך.‬
‫אם היית צריך לשכור ספינה לכל ידידה,‬
‫רק כדי לדבר לרגע…‬
‫לא בשביל ידידה.‬
‫כלומר…‬
‫רציתי… להגיד לך משהו.‬
‫זה ממש נחמד.‬
‫הנהר זורם.‬ ‫-כן.‬
‫תתאפס על עצמך, מטומטם!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מוניקה!‬
‫סלחו לי.‬
‫קל לך להגיד.‬
‫לקחתי אותה לבית היתומים. כמו את כולן.‬
‫גם אני חשבתי שזה יעבוד, אבל היא שונה.‬
‫כן, הם צילמו אותנו.‬
‫נסחפתי, אבל בסדר, אתקן את זה מחר.‬
‫אני לא יודע. אקנה לה פרחים או משהו.‬
‫היי! חכי!‬
‫מוניקה, זה…‬
‫זה רק יחסי ציבור!‬
‫רק כמה תמונות.‬
‫אולי בשבילך.‬
‫אני ממש שמח שאת פה איתי.‬
‫אל תדבר איתי.‬ ‫-מה קרה? אני אומר לך את האמת.‬
‫שמעתי את האמת.‬
‫את חושבת שאת כזו חשובה?‬
‫שאת תצילי את הילדים האלה?‬ ‫תצילי את כל העולם?‬
‫מאוחר מדי. כל העולם הזה מכור מראש.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-אין לך שליטה על שום דבר.‬
‫הכול בתוכנית הזו מכור מראש!‬
‫המנצח נבחר. לשאר לא היה סיכוי.‬
‫את צריכה להבין את זה.‬
‫את לא יכולה לעזור לכולם, מוניקה.‬
‫אי אפשר לקנות את כולם.‬
‫תודה שבאת כל כך מהר.‬ ‫-הכול בשביל לקוחה.‬
‫אתה חייב לעזור לי לצאת מהתוכנית.‬ ‫לא אשתתף בה יותר.‬
‫מה קרה?‬
‫הכול משחק מכור מלכתחילה.‬ ‫הילדים האלה סמכו עליי.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד להורים שלהם.‬
‫את לא יכולה להתפטר ממש לפני הגמר.‬
‫חתמנו על חוזה. את מודעת להשלכות?‬
‫אני כן.‬
‫אז מה לעשות?‬
‫מה אפשר לעשות? עוד הקלטה אחת וזהו.‬
‫ספרי לי בדיוק מה קרה.‬
‫באמת חשבתי שהעניין‬ ‫הוא הכישרונות של הילדים.‬
‫ברוכים הבאים לתערוכת מכוניות הרטרו השנתית,‬
‫מקום המפגש לחובבי מכוניות ישנות עם נשמה.‬
‫מצפה לנו מרוץ ראלי‬
‫עם כלי הרכב היפים ביותר של המאה הקודמת.‬
‫תרגישו חופשי להצטרף!‬
‫היי.‬
‫אולה.‬
‫אני אבין אם תסרבי.‬
‫אני יודע שזה יגיע לי, אבל…‬
‫תרצי לצאת איתי לנסיעה ב…‬
‫טוב, בתצוגה הזו?‬
‫בזו ו…‬
‫אולי בכמה הבאות?‬
‫לא תפחד להיכנס איתי למכונית?‬
‫הא!‬
‫אני מבועת.‬
‫אבל אני אפילו יותר מפחד שתגידי עכשיו "לא".‬
‫שקרן.‬
‫מטורפת.‬
‫אולה.‬
‫אני לא מפחד.‬
‫ואיתי את לא תצטרכי לפחד יותר.‬
‫אני אבוא בעוד רגע, חכו ליד הכניסה.‬
‫היי. מה קורה?‬
‫מאיפה להתחיל.‬
‫כן. יום קשה?‬
‫בוא נעשה סיבוב.‬
‫אפשר לעזור לך איכשהו?‬
‫לא תגלי לאף אחד?‬ ‫-ברור שלא.‬
‫כי אני לא ממש אוהב לנגן בגיטרה.‬
‫למה נרשמת לתוכנית?‬
‫המנהל רשם אותי.‬
‫אני מבינה את זה.‬
‫אז, מה אתה כן אוהב?‬ ‫-מתמטיקה.‬
‫אבל המנהל אמר שמתמטיקה זה משעמם‬
‫ומאורך יתר… מוער יתר…‬
‫מוערך יתר על המידה.‬
‫כן, מוערך יתר על המידה.‬
‫ולא ידידותי למצלמה.‬
‫ושאי אפשר לזכות עם זה בתחרות כישרונות.‬
‫ומה אתה חושב?‬
‫שלא כל כך אכפת לי.‬
‫כן.‬ ‫-זה רע?‬
‫זה טוב.‬
‫אם אתה לא רוצה לנגן, אתה לא חייב.‬
‫באמת?‬ ‫-בטח.‬
‫זה לא טוב לשקר. במיוחד לעצמך.‬
‫אני שמח שהטלוויזיה לא שינתה אותך!‬
‫אתה מתוק. אז? אנחנו חוזרים לשיעור?‬
‫בוא נרוץ! תן לי יד.‬
‫אנחנו באים. בסדר, קדימה.‬
‫והם יצאו לדרך!‬
‫מי יגיע ראשון לקו הסיום? נגלה בקרוב.‬
‫חובבי הספורט צופים במרוץ בנשימה עצורה.‬
‫זה לא רק ראלי רטרו.‬
‫זה מסע סנטימנטלי לתקופה‬
‫שבה המילה "יופי" הייתה קשורה‬ ‫באופן בלתי מעורער לכלי רכב.‬
‫איזה מספר?‬
‫11.‬
‫- 11‬ ‫אלכסנדרה בורסקה -‬
‫יש להוקיר חיבה אמיתית כזאת.‬
‫קדימה! צאו!‬
‫לא כמו במגזינים הצבעוניים שלך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אתה שואל אותי?‬
‫הכול שם מומצא או מוגזם.‬
‫שום דבר לא מוכר כמו רומנטיקה טובה.‬
‫אני לא מבין את זה. מה?‬
‫אתה זה שבעסקי השעשועים.‬
‫או שהיית.‬
‫ואני צריך להסביר לך את זה? בנאדם!‬
‫אמרת שהמכונית מוכנה.‬
‫היא הייתה, אבל צריך לדעת איך לנהוג בה.‬
‫אל תתחיל. מה הבעיה בנהיגה שלי?‬
‫חיממת את המנוע יתר על המידה.‬ ‫-אמרת שהוא בסדר.‬
‫אני לא מכונאית. ידעת שזה ראלי.‬
‫הלו?‬
‫מה? למוסך, עכשיו?‬
‫בסדר, אני באה.‬
‫אבא!‬
‫אבא?‬
‫הלו?‬
‫למה אתה פה?‬
‫זה אתה עשית?‬
‫אניה ביקשה שאבוא לכאן.‬
‫נהדר.‬ ‫-זו כזו בעיה מבחינתך?‬
‫אני לא יודעת מה קורה איתך לאחרונה.‬ ‫-אולי אני קצת מקנא.‬
‫אולי אני חושש שתבחרי במישהו שהייתי.‬
‫יקירי…‬
‫אתה זה שאני אוהבת.‬
‫איך יכולת להאמין לתמונות האלה?‬
‫זה הכול היה מזויף.‬
‫אז למה הסכמת?‬ ‫-לא הסכמתי. לא היה לי מושג.‬
‫כל התוכנית הייתה מכורה מראש.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מחר הגמר, והזוכים נבחרו עוד בהתחלה.‬
‫אני לא יכולה לעשות שום דבר.‬
‫תמיד אפשר לעשות משהו.‬
‫הגמר מחר, נכון?‬
‫התגעגעתי אליך כל כך.‬
‫- אקדמיית החלומות -‬
‫כן, הכול בסדר.‬
‫טומק!‬
‫טוב, אני חייב לרוץ, ביי.‬
‫אני בא.‬
‫קאז'יק!‬
‫סליחה, ראית ילד עם גיטרה? קאז'יק.‬
‫לא. אם הוא לא כאן, אצטרך למצוא ילד אחר.‬
‫לא, אני אמצא אותו. אפשר?‬
‫בדקת במינוס שתיים?‬ ‫-לא.‬
‫שם.‬ ‫-קאז'יק!‬
‫בסדר! עולים בקרוב לשידור!‬
‫קאז'יק!‬
‫אני מצטער, זה הכול בגלל הלחץ.‬
‫המצלמות כבויות, אתה לא צריך להעמיד פנים.‬
‫טוב. מוכנים?‬
‫סצנה אחרונה. קדימה!‬
‫שלוש…‬
‫ברוכים השבים מההפסקה!‬ ‫-הגמר הגדול בשידור חי עומד להתחיל.‬
‫מצטרפים אלינו עשרה מיליון צופים.‬
‫תודה!‬ ‫-תודה!‬
‫המועמדים הסופיים שנבחרו על ידי הצופים…‬
‫האם הצופים באמת בחרו?‬
‫זו רק בדיחה קטנה, כולם.‬
‫ועכשיו הטובים ביותר יתחרו…‬
‫"הטובים ביותר"?‬ ‫למה הכוונה בעצם, ב"הטובים ביותר"?‬
‫במקרה של צעירים כאלה.‬
‫אתם כבר מכירים מהתוכנית‬ ‫את ההומור של המנחה השותפה המקסימה שלי.‬
‫טוב, בואו נקבל בברכה את…‬
‫המועמדים הסופיים. הבמה שם?‬
‫קדימה, מהר.‬
‫תעצרו את השידור!‬
‫תישאר בשוט רחב ותכבה לה את המיקרופון.‬
‫תכבה לה את המיקרופון, אני אומרת לך!‬
‫שוט רחב, מוזיקה, קאט לפרסומות.‬
‫רגע. תירגעו, רבותיי. אין לי כוונה לפגוע.‬
‫צופים יקרים!‬ ‫-קאט לפרסומות! שמעת אותי?‬
‫זה הזמן לסיבוב הגמר.‬ ‫-קשישטוף.‬
‫זה ימכור.‬
‫בואו נבחר את המנצח או המנצחת! קבלו בבקשה…‬
‫את המועמדים הסופיים!‬
‫באמת אפשר למדוד כישרון?‬
‫רק תסתכל.‬ ‫-אפשר לגזול לילדים את החלומות שלהם?‬
‫כנות מוכרת.‬
‫באמת אפשר לסמן אותם כמפסידנים?‬
‫לא בתוכנית שלנו.‬
‫בתוכנית הזו, כל מי שהעז לעמוד על הבמה הזו‬
‫הוא מנצח.‬
‫מאבטחים! תפתחו!‬
‫תעצרו את זה! מיד!‬
‫תמשיכו לשדר.‬
‫ועכשיו בואו נזמין לבמה את‬
‫בסיה, צ'ארק, קלאודיה,‬ ‫ורוניקה, אנטוש, מאוריצי‬
‫ואת כל השאר!‬
‫קאז'יק!‬
‫אלה כל המתמודדים והמתמודדות‬ ‫מאז סיבוב המוקדמות הראשון.‬
‫תנו מחיאות כפיים.‬
‫וגם למעריצים הכי גדולים שלהם.‬
‫ההורים שלהם. מחיאות כפיים.‬
‫הילדים האלה לימדו אותנו שאי אפשר‬ ‫להפסיק להילחם כדי להגשים את החלומות שלך.‬
‫כי זה מה שהכי חשוב.‬
‫מזל טוב.‬
‫נהדר!‬
‫קאז'יק!‬
‫שלום.‬
‫בואי איתי.‬
‫"כל בוקר אני אוכל לחמנייה עם חמאה‬
‫"מוריד אותה עם קפה, מעל העיתון‬
‫"אף אחד לא יכול‬ ‫להגיד לי מה לעשות כי אני יודע‬
‫"אני זורק את הכוס על הקיר‬ ‫אני רוצה לעזוב‬
‫"יש שרת שעומד בחדר המדרגות ופוחד‬
‫"אפילו לזוז, הוא נאחז במטאטא‬
‫"אני תופס אותו באוברול האפור‬
‫"וצועק ישר בפרצוף המבוהל שלו‬
‫"אני רוצה להיות עצמי‬
‫"אני רוצה להיות עצמי שוב‬
‫"אני רוצה להיות עצמי‬
‫"רוצה סוף סוף להיות עצמי‬
‫"רוצים להיות עצמנו‬
‫"אנחנו רוצים להיות עצמנו שוב‬
‫"אנחנו רוצים להיות עצמנו…"‬
‫אני לא מאמין שהעניין‬ ‫הוא כמה ילדים אקראיים.‬
‫לכולם אכפת מכסף ותהילה.‬
‫רק שאת מעמידה פנים שאת קדושה.‬
‫למה השתמשת בילדים מבית היתומים פילובו?‬
‫וסידרת את הפפראצי?‬
‫כדי לשפר את התדמית שלך?‬ ‫או את אחוזי הצפייה בתוכנית?‬
‫את חסרת משמעות. מה את מנסה להוכיח?‬
‫לא תוכלי להוכיח כלום.‬
‫היא לא צריכה.‬
‫היי!‬ ‫-תנופף למצלמה, רפאו.‬
‫בראבו.‬
‫תודה. תודה על השיחה הכנה.‬
‫תשמעו, מחיאות כפיים לרפאו וישניבסקי,‬ ‫שבתור פרידה מהטלוויזיה‬
‫החליט לתרום את כל המשכורת שלו‬ ‫לבית היתומים האהוב עליו.‬
‫בראבו!‬
‫זה נהדר, רפאו. וגם…‬
‫אני אעשה בדיוק את אותו הדבר.‬
‫כמובן.‬
‫סלחו לי.‬
‫בואו ננגן!‬
‫"רוצים להיות עצמנו‬
‫"אנחנו רוצים להיות עצמנו שוב‬
‫"רוצים להיות עצמנו‬
‫"אנחנו רוצים סוף סוף להיות עצמנו‬
‫"אנחנו רוצים להיות עצמנו‬
‫"אנחנו רוצים להיות עצמנו שוב‬
‫"אנחנו רוצים להיות עצמנו‬ ‫אנחנו רוצים להיות סוף סוף עצמנו‬
‫"רוצים להיות עצמנו‬
‫"אנחנו רוצים להיות עצמנו שוב"‬
‫באמת?‬
‫האם תישארי איתי לנצח?‬
‫כן.‬
‫איפה הטבעת?‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬