Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Dragă, am ajuns.
‎Îmi iau și eu ceva.
‎Bună ziua!
‎Uite!
‎Pot să-ți cer un autograf?
‎Nu am pix.
‎Vedeta mea!
‎Mă scuzați, îmi puteți da un autograf?
‎Sigur.
‎Bine.
‎Bine ați revenit la realitate!
‎- V-ați pornit mobilele? ‎- Ce-i asta?
‎Ai spus că, dacă plecăm două luni, ‎totul se va calma.
‎Și eu mă bucur să vă văd.
‎- Am ratat ceva important? ‎- Nu prea.
‎Naționala a luptat și pierdut ‎mai tare ca niciodată,
‎prețul la pătrunjel s-a dublat ‎din cauza inflației,
‎iar presa o iubește pe Monika. ‎Apari peste tot.
‎Și eu?
‎Iar tu…
‎Era să uit. Bun venit acasă!
‎Pa!
‎DRAGOSTE LA PĂTRAT DIN NOU
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua, dră Monika!
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Dră Monika!
‎Monika! Hei!
‎Pare că ai avut cea mai tare vacanță. ‎Ia-mă cu tine data viitoare!
‎- Hai, întârziem! ‎- Merge la profilul cinematografic.
‎Serios, filmează orice. Chiar și acasă.
‎Mă bucur să vă văd.
‎Bună, dragă!
‎Dar pe cine avem aici?
‎Pe Klaudia sau Monika?
‎Uită-te la ea!
‎Cum îndrăznești să începi anul școlar ‎bronzată și odihnită?
‎Dragă, o profă trebuie să fie ‎arsă de epuizare, nu de soare.
‎- Desigur! ‎- Și mie mi-a fost dor de voi.
‎Da, te și cred! Pe plajă, sub palmieri…
‎Cred că va fi un an minunat.
‎- Nu e corect! ‎- Nu sunt tratați egal!
‎- Să se respecte lista! ‎- Oameni buni!
‎Am cerut din iunie ‎să fie copilul meu la clasa asta!
‎Oameni buni, vă rog, păstrați-vă calmul!
‎Dle director, e vorba de corectitudine. ‎Ola mea era pe listă de la început.
‎Vă asigur de calitatea tuturor claselor…
‎- Cum te cheamă? ‎- Dra Monika!
‎Dră Monika, trebuie s-o primești pe Ola ‎la clasa d-tale!
‎- Vă rog, e foarte important! ‎- Serios!
‎Nu-i putem primi pe toți. ‎Și toți dascălii noștri sunt competenți.
‎- Dar nu toți apar în presă! ‎- Exact!
‎- Și la televizor. ‎- Bine. Scuzați-mă un minut!
‎Dră, vino în biroul meu!
‎Șefu', a venit frumușelul.
‎Misiune îndeplinită!
‎Vacanța a decurs bine, ‎mașina e bine întreținută.
‎Ne întoarcem la muncă.
‎Și Monika?
‎Monika? Bine, mersi.
‎Te întreb unde e.
‎La școală. Se întoarce diseară.
‎Am treabă. Mașinile sport ‎nu se evaluează singure!
‎Cum o evaluezi pe a mea?
‎Peste orice măsurători. Pa!
‎Aia viață!
‎Adu lampa!
‎Copiii mei prețioși!
‎A venit tati acasă!
‎Totul va fi bine.
‎Bună, prietene! Ce ai azi pentru mine?
‎Să văd…
‎Se pare că mașina ta de azi e…
‎niciuna.
‎Bună asta! Serios, arată-mi ce îmi dai!
‎Mă scuzați, mă puteți ajuta?
‎Vin imediat. Scuze!
‎Hei!
‎Marzena!
‎O promovare binemeritată! Felicitări!
‎Dle editor, nu vă pierd timpul. ‎Nu vă pot lăsa înăuntru.
‎Vi s-a revocat accesul.
‎Haide, e o neînțelegere.
‎Hei, șefa!
‎Tu tragi sforile acum.
‎Dacă o ziceți așa de frumos…
‎Nu. Sub nicio formă.
‎Paza!
‎Enzo?
‎- Și tu ești…? ‎- Marcin. Noua mână dreaptă a Alicjei.
‎Și Szymon?
‎Cădere nervoasă.
‎N-a mai făcut față. Pe de altă parte, ‎el acum se distrează în Zanzibar, deci…
‎- S-a dus la Mielno? ‎- Da.
‎- Alicja e aici? ‎- Nu.
‎De azi, ‎redacția ți-a încheiat toate contractele.
‎Nu mai ai acces la cardul de firmă,
‎la mașini și mobil.
‎Unde sunt camerele de filmat? ‎E o mare glumă, nu?
‎Din păcate, nu. Ascultă…
‎Se pare că e vorba ‎despre un fotomodel sau profă?
‎Un soi de aventură.
‎Dar Alicja m-a părăsit.
‎Nu mi-aș face griji deloc.
‎Nu cred că e vorba ‎despre simpla invidie feminină.
‎Nu, Alicja nu e așa.
‎Cred că vrea să te distrugă…
‎pur și simplu.
‎Știi tu, ca un bărbat.
‎Fără resentimente.
‎Cum facem?
‎Mi-l dai înapoi sau chem paza?
‎Nu cel personal. De firmă.
‎Și cardul.
‎Chiar sunt concediat?
‎E un cuvânt dur și urât.
‎Preferăm să spunem „between jobs”, ‎între două slujbe.
‎Consideră-l un nou început…
‎Stefan.
‎Domnișoară colegă…
‎știam eu că vor fi lupte grele.
‎Că nu vom avea vântul în pânze.
‎Dar imediat? Din prima zi?
‎Înțeleg, dle director. ‎Mă voi strădui mai mult.
‎Dar va trebui să vrei cu adevărat. ‎Să ți-o dorești cu ardoare.
‎Prestanța d-tale e satisfăcătoare, ‎dar nu e suficient.
‎Va trebui să te concentrezi intens.
‎Puteai răspunde la telefon, ‎deși era vacanță.
‎Au tot sunat jurnaliștii la școală!
‎Știu. Voi ține niște ore în plus.
‎Fără plată.
‎Excelent! Văd că ne-am înțeles.
‎Dar e ultima d-tale șansă.
‎Nu vreau să am de-a face cu o vedetă TV.
‎- Ai înțeles? ‎- Desigur.
‎Fantastic.
‎Fiica mea a fost ignorată în procesul ‎de admitere, deși era pe listă!
‎- După mine… ‎- Ce se întâmplă?
‎Aș vrea să fac o declarație. Dar nu aici.
‎Haideți mai departe de intrare!
‎- Nu-ți face griji! O să fie bine. ‎- Veniți cu mine!
‎Puțin mai încolo.
‎Cât despre declarație…
‎Mulțumesc.
‎- Dră Monika, nu puteți face asta! ‎- Nu e corect! Am vorbit ceva!
‎Hai!
‎CUMPĂRĂ BILET ‎EROARE 001
‎Enzo?
‎Nu se poate!
‎Iată-l pe dl redactor!
‎Pardon, asta înseamnă că vor băga…
‎autobuze de curse?
‎Enzo…
‎E Enzo. Serios. Îi recunosc profilul.
‎Prefer să-mi văd fundul gol pe afișe.
‎Ți-am zis mereu că un fund gol ‎are sentimente, minte, inimă și visuri.
‎Și oamenii și-au dat seama.
‎Tot primesc oferte pentru Klaudia. ‎Nu vrei să le folosești?
‎Zi-le că s-a pensionat Klaudia!
‎Ce zici de asta?
‎Un ultim interviu cu Monika.
‎Îți spui povestea ta, retezi zvonurile
‎și o pensionezi pe Klaudia. Ce spui?
‎- Bine, un interviu. ‎- Un interviu.
‎Cu cine?
‎Rafał Wiśniewski.
‎- Ce? ‎- Nici vorbă!
‎Rafał Wiśniewski în platou!
‎Publicul pe scaune, începem imediat!
‎Sunet și lumini, pregătite. ‎Începem în cinci minute.
‎Rafał Wiśniewski să vină în platou!
‎Știrile umblă repede.
‎E un mediu natural pentru bârfe.
‎Krzysztof!
‎Stai așa! Krzyś!
‎De când nu ne-am mai văzut! ‎Arăți grozav! Mergi la sală?
‎E de la stres.
‎Mă bucur să te văd.
‎Am niște timp liber ‎și mă gândeam la emisiunile tale…
‎Scuze, dar nu.
‎De ce? Încep un nou capitol…
‎Din ce aud, ți l-a început altcineva.
‎Nu-s nebun să mă pun cu Alicja.
‎Nimeni nu e.
‎Despre ce vorbești? Krzysztof!
‎- Am nevoie de o favoare. ‎- Vorbim mai târziu, bine?
‎- În direct în două minute! ‎- ‎Unu, doi.
‎Uite-l!
‎Daniel Nowacki, scriitor și editorialist. ‎Ultima carte: „Armonia interioară”.
‎Apoi Monika Grabarczyk. ‎Profesoară și, până nu demult, fotomodel.
‎- În relație cu… ‎- Mine.
‎- Citesc gazetele. ‎- Și eu îți urmăresc show-ul.
‎Bună!
‎Poate vei face o excepție și…
‎să o iei mai ușor?
‎Tu ce crezi, coane?
‎Ajunge, e grozav așa!
‎- Liniște! ‎- În direct într-un minut!
‎Asta e ultima ta carte.
‎„Armonia interioară”. Am citit-o.
‎- Felicitări! ‎- Ți-a luat mult?
‎Ca să scrii despre armonie, ‎trebuie s-o găsești în tine.
‎Durează ceva.
‎Familie perfectă, succes profesional.
‎Viața ta pare a fi în armonie.
‎Armonia nu ține mereu ‎de circumstanțele externe.
‎Trebuie găsită în interiorul tău.
‎Să-ți asculți vocea interioară.
‎Așa e!
‎Și vocea aia interioară ți-a zis să ai ‎o aventură cu o secretară de 20 de ani?
‎Bun.
‎E nevoie să-ți înșeli soția ‎ca să ajungi la Zen?
‎Asta vom afla din cartea ta?
‎N-am de gând să ascult asta!
‎Minunat! Filmați-l de aproape când pleacă!
‎Ce program inutil!
‎Bine.
‎Dar, Daniel,
‎ai uitat de armonia interioară!
‎Și acum, publicul.
‎Așa! Perfect!
‎S-o primim pe următoarea invitată, ‎Monika Grabarczyk!
‎Bună!
‎Au! E o strângere de mână puternică.
‎- Stresată? ‎- Am văzut faza de adineauri.
‎Deci crezi că nu o merita?
‎În direct, la TV, în fața întregii țări.
‎Cred că-și va aminti lecția. ‎Poți fi mândru.
‎E o problemă pentru tine să te expui?
‎N-au fost fesele tale ‎pe afișele din tot orașul până nu demult?
‎Deci vom avea o discuție sofisticată.
‎Pariez că, la școală, copiii
‎te recunosc după forma sânilor ‎și după lungimea picioarelor.
‎- Mă înșel? ‎- Aveam un motiv întemeiat.
‎Tu ce motiv ai să fii bădăran?
‎Cam direct pentru o învățătoare! ‎Ești directă, știai?
‎Și tu judeci cam mult pentru o vedetă.
‎Din păcate, sunt doar un reporter.
‎E bine de știut.
‎Atunci, să aud o întrebare de reporter!
‎Altfel, cred că va trebui să încheiem.
‎Mulțumesc.
‎- A zis despre ce e vorba? ‎- Nu. Sigur nu e nimic de rău.
‎Am citit analizele alea.
‎Ne-a scăzut audiența cu cât, ‎șapte procente?
‎Opt.
‎Graficele și tabelele nu mint?
‎Graficele și tabelele ‎arată ceva ce nu-mi place.
‎Îți zic direct: mai rău nu se poate.
‎Dar…
‎în fond, în curând voi fi gazda
‎noii voastre emisiuni pentru copii.
‎Figura mea pe afișe.
‎Un zâmbet frumos.
‎Audiența talk-show-ului meu ‎o să vă dea pe spate.
‎Ești sigur?
‎Am făcut teste de audiență.
‎Ne așteptam la un dezastru, ‎dar e chiar mai rău.
‎Imaginea ta ‎ne-ar nenoroci emisiunea pentru copii.
‎Sau îți găsim o co-prezentatoare ‎iubită de toată lumea.
‎Bună glumă!
‎Nu e o glumă?
‎Mă lași! Categoric nu.
‎Gândește-te! E o ofertă foarte bună.
‎Nu vreau să lucrez cu el.
‎Nu cu dv., scuze!
‎N-ai lucra cu el, ‎ci alături de el. Ca egali.
‎- Îți zic… ‎- Nu cu el, lângă el sau sub el!
‎- Sub nicio formă! ‎- E o ofertă tare bună.
‎Prestația ta a rupt recordul de audiență ‎a unei emisiuni ratate. Și nu e tot.
‎Publicul e fericit că i-ai dat peste nas.
‎Mai gândește-te!
‎Promiți?
‎- Se poate? ‎- Desigur.
‎Bună ziua! Unde o găsesc pe dra Monika?
‎Încolo.
‎- Acolo. ‎- Da, acolo.
‎- Acolo? ‎- Da.
‎- Da, acolo. ‎- Mulțumesc.
‎Ia uite ce pretendenți vin la Monika!
‎- Acolo? ‎- Da.
‎Chiar acolo.
‎Ce cauți aici?
‎Îmi pare rău pentru cum am început.
‎Din fericire, nu trebuie să continuăm.
‎Monika, personalitatea ta ‎e ultima mea șansă.
‎Îmi pare rău.
‎- Dar e un concurs pentru copii. ‎- Nu.
‎E altfel decât celelalte.
‎Nu mă interesează.
‎Fiecare copil va putea demonstra ‎ce știe să facă mai bine.
‎Vor primi consultații gratis,
‎antrenori de canto, dans ‎sau orice talent cu care se prezintă.
‎- Dă-mi să te ajut! ‎- Mă descurc.
‎Nu spune „noi”! ‎Nu există și nu va exista niciodată.
‎De ce ești așa încăpățânată?
‎Nu vreau să vorbesc ‎și cu atât mai puțin să lucrez cu tine.
‎Copiii respinși vor fi trimiși
‎la centrele culturale din orașele lor, ‎ca să-și dezvolte talentele.
‎Monika, e vorba despre ce e mai bine ‎pentru copii.
‎O parte din banii de reclame ‎vor merge la orfelinate.
‎Eu…
‎le-am spus deja producătorilor ‎că vreau un dascăl adevărat.
‎Mă ofer eu!
‎Îmi pare rău, colega, ‎dar tu ai mai mult față de radio.
‎Aș putea încerca eu?
‎- Și tu ai față de televizor? ‎- Da.
‎Nu voi lucra cu tine.
‎- Există mulți educatori. ‎- Da.
‎Dră Monika, e ceva ce nu știu?
‎Știți ce șansă uriașă ar fi ‎pentru școala dv.? Pentru elevi?
‎Și pentru dv.
‎Și? Auzi ceva?
‎- N-are nicio șansă. ‎- Cine?
‎- Directorul! ‎- Rafał!
‎Am observat că sunteți foarte autentic.
‎Obiectivul vă place.
‎Dacă sunteți născut pentru asta?
‎Îi pot da drumul drei Monika ‎o zi pe săptămână.
‎Și, dacă vă place obiectivul, ‎veți fi inundat cu oferte.
‎O zi jumate.
‎- V-ați gândit vreodată să fiți la TV? ‎- Am încheiat.
‎Nici vorbă!
‎Măcar sună!
‎Am sunat deja peste tot.
‎Unii închid doar auzind de tine, frate.
‎Alicja ți-a tăiat sforile ‎din toată industria.
‎- Cafeaua ta. ‎- Neagră?
‎Da. Asta e a ta!
‎- Mulțumesc. ‎- Zi bună!
‎- Și eu ce să fac? ‎- Nimic. Așteptăm să treacă.
‎- Vor găsi ei alt cal de bătaie. ‎- Și dacă nu?
‎Atunci renunță și fă altceva! Casnic?
‎- Casnic? Ca tine? ‎- Care e problema?
‎Să stau degeaba până-și termină ‎mama Aniei următoarea călătorie?
‎Ați copt vreodată pâine?
‎Nu știam că făina te poate relaxa așa.
‎Făina, poate,
‎dar cardurile de credit blocate ‎și datoriile nu, dle Casnic Perfect.
‎În secolul XXI, o femeie cu serviciu ‎și un soț casnic nu mai miră pe nimeni.
‎- În plus, Monika… ‎- Enzo, sigur ai niște economii.
‎Bineînțeles.
‎Am economisit, am investit, ‎am cumpărat acțiuni, cripto…
‎Bine, am înțeles. Mai am o ultimă idee.
‎Îți fac rost de o întâlnire ‎peste câteva zile, bine?
‎Aia e! E cineva din branșă?
‎Oarecum.
‎Cred că te vei descurca.
‎Încă mai ai ‎campanii de publicitate, reclame.
‎- Nimeni nu te scoate din reclame. ‎- Da.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Hei! Ce faceți?
‎Ăla sunt eu! E reclama mea!
‎Sigur! Trebuia să fiu și eu acolo, ‎dar aveam filmare în Dubai.
‎Dacă vrei, îți facem poză ‎alături de frumusețea asta.
‎Hai, mă!
‎'Neața!
‎Nu răspunzi la telefon, ‎e-mail sau curieri…
‎Credeam că am vorbit clar.
‎Nu renunță, nu?
‎Dacă nici asta nu te convinge,
‎eu…
‎voi renunța.
‎Mă numesc Zosia, am cinci ani jumate ‎și îmi place să cânt.
‎Îmi place să dansez. Aș vrea să fac balet.
‎Mi-ar plăcea o rochie albă. ‎Una nouă, de la magazin.
‎Îmi place să cânt la pian, ‎dar dna educatoare a zis
‎că lecțiile sunt scumpe ‎și trebuie să mai aștept.
‎Îmi place să fac benzi desenate, ‎dar mi-e rușine că nu știu dacă mă pricep.
‎Toți merită o șansă.
‎Bună, dragule!
‎E un film mișto la cinema, mergem?
‎A fost vreo tornadă?
‎Știi ce, nu am chef de cinema.
‎Poftim? De ce?
‎Păi…
‎N-o să crezi cine m-a vizitat.
‎Deci nu vrea să renunțe?
‎El nu, dar nici eu.
‎- Nu vreau s-o fac. ‎- Bine.
‎Showbiz-ul e dificil.
‎Crud. Capricios. Și…
‎- Și mai ce? ‎- Și nedrept.
‎Și? Eu n-aș reuși?
‎Dacă tu poți, pot și eu.
‎Ce s-a întâmplat?
‎M-au concediat.
‎Poftim?
‎De unde?
‎- De la revistă? ‎- De peste tot.
‎Bună, tată!
‎- Bună! ‎- Am fost reținută.
‎Nu ai luat flori?
‎Am uitat. Îmi pare rău.
‎Ce se întâmplă?
‎Vor să fiu gazda ‎unei emisiuni TV cu copii.
‎Vei fi iar Klaudia?
‎Nu, acum o vor pe Monika.
‎Bună alegere!
‎N-o prea știu pe Klaudia, ‎dar Monika e fată de treabă
‎și se pricepe la copii.
‎Ce e?
‎Nu știu. Cred că mă cam tem.
‎- Crezi că ar trebui să accept? ‎- Bineînțeles!
‎Vei spune da. Sunt sigur.
‎Ești la fel ca mama.
‎Ea încerca mereu prima chestii noi.
‎Chiar dacă se temea.
‎Nu puteam ține pasul cu ea.
‎Bine, cumpăr eu florile alea.
‎Bun, lumini de fundal!
‎Acum pe lateral.
‎E bine așa?
‎Liniște, vă rugăm, începem imediat!
‎- Ești chiar frumoasă, zău. ‎- Ai exagerat cu filmulețul.
‎Îl poți aranja? Bine.
‎Dar a funcționat, nu?
‎Pregătiți?
‎Înregistrăm repetiția.
‎- Monika, un pic la dreapta. ‎- Bine.
‎Încă puțin. Da. Rămâi în lumină!
‎Bun, atenție! Camera!
‎Academia de visuri.
‎Rafał Wiśniewski și…
‎Monika Grabarczyk.
‎Bun venit la emisiune, ‎unde nimic nu va fi banal.
‎Oameni noi, fețe noi, povești noi.
‎Și o nouă prezentatoare.
‎De data asta promitem ‎să lucrăm împreună, nu?
‎În săptămâna eliminărilor, ‎vom alege concurenții
‎care, sub îndrumarea juriului, ‎vă vor uimi cu talentul lor.
‎Îi vom vedea pe cei norocoși ‎în marea finală.
‎Monika?
‎Ești de acord cu mine că…
‎telespectatorii decid cine câștigă?
‎Da, desigur.
‎În finală, decizia e a telespectatorilor, ‎care votează prin SMS.
‎Să-i cunoaștem pe jurați!
‎Stop! O luăm de la început.
‎- Relaxează-te! Aici ne ajutăm reciproc. ‎- Mersi.
‎Enzo! Bună!
‎…se bagă, semaforul e roșu.
‎- Încep să vorbesc. E beznă. ‎- Dar…
‎Da? Super!
‎- Bună, scumpule! ‎- Bună!
‎O nouă imagine?
‎Artiștii chinuiți ‎sunt la modă acum, nu știai?
‎Mâine la 9:00?
‎Da.
‎Trebuia să ne vezi pe scenă! Beton!
‎Îmi ajunge s-o văd pe Monika ‎în fiecare dimineață.
‎Ne vedem mâine.
‎Mai lucrează la gambe! Pa!
‎Hai!
‎Să mergem!
‎N-a fost așa rău.
‎Și Rafał?
‎Ei, hai!
‎Ce?
‎V-am văzut cocoșindu-vă.
‎Ce? Despre ce cocoși vorbești?
‎- N-ai de ce să-ți faci griji. ‎- Sigur.
‎- Rafał e faimos, încrezător, chipeș… ‎- Și mai ce?
‎Tu să-mi spui.
‎Tot nu e ca tine.
‎Vă aduc ceva?
‎Nota, vă rog. Plata cu cardul.
‎Nu. Numerar. Plătesc eu.
‎- Dragă, plătesc eu. ‎- Nici vorbă.
‎- Hai! ‎- Nu. Dar nu…
‎- Hai! ‎- Vă pot tenta cu un desert?
‎Mă întorc.
‎Dragă, nu e o problemă.
‎Nu se discută. Mă întorc imediat.
‎- Se poate? ‎- Da.
‎Poftim!
‎Hei!
‎Își termina tura și voia să încheiem.
‎Data viitoare, nu mai scapi!
‎Nici nu mă gândeam.
‎Mai ușor! Vei reuși.
‎Bună!
‎Kazik? Ce cauți aici?
‎Cânt la chitară.
‎- Unde-ți sunt părinții? ‎- Bună ziua, colega!
‎Bună ziua!
‎M-am gândit că trebuie reprezentată ‎și școala noastră.
‎Mai ales că te-am lăsat ‎să participi la emisiune.
‎Deci să nu ne uiți, da? ‎Când vine rândul lui Kazik.
‎Bun. Ne scuzi!
‎Ne cheamă datoria.
‎- Dle director, încă un interviu? ‎- Hai!
‎Țin pumnii.
‎Suntem gata, dle director.
‎- Iată-ne! ‎- Kazik?
‎- El e Kazik. ‎- Ceva despre tine?
‎E maestru la chitara bas. Va cânta Bach.
‎Va fi o zi bună.
‎CINĂ ROMANTICĂ ‎A CUI ȚIITOARE E VEDETA ACEASTA?
‎Haide!
‎Încă mai poate fi o zi bună.
‎Mă scuzați!
‎- Bună dimineața! ‎- 'Neața!
‎Cât e până la Montażowa?
‎Montażowa… E ora de vârf.
‎- Cât face? ‎- Ofertă specială pentru dv.: 60 de zloți.
‎- Cât?! ‎- Face 60 de zloți, urcați?
‎Am ajuns. Unde e întâlnirea?
‎OFICIUL DE ȘOMAJ ‎CENTRU VOCAȚIONAL
‎Am o programare la dv.
‎Pentru o slujbă?
‎Da.
‎La colegul meu.
‎Șomer?
‎Da.
‎Căutați de lucru?
‎Nu. Eram în trecere.
‎Nu-mi plac glumele astea. Opriți-vă!
‎Ce profesie aveți?
‎Jurnalist, prezentator, redactor, expert.
‎Ce știți să faceți?
‎Găzduiesc gale, țin interviuri, ‎moderez discuții, modelez…
‎Nu înțelegeți. Dle Tkaczyk, ‎aveți abilități reale?
‎Cum bănuiam.
‎Sunt inginer.
‎Specializat în mașini sport.
‎Bun. Vă înregistrez în sistem
‎și vă voi căuta când Polonia ‎își va produce propriul Lamborghini.
‎Altceva?
‎Avem vreo 50 de concurenți azi.
‎Unu, doi…
‎Te descurci?
‎Lucrez zilnic cu copiii. ‎Mulțumesc pentru îngrijorarea inutilă.
‎Vreau doar să faci impresie bună.
‎- Nu-s eu cel mai important lucru. ‎- N-aș zice asta.
‎Unu, doi, unu, probă.
‎- Deci? Pregătiți? ‎- Da.
‎O întrebare de copil, ‎apoi îi trimiteți pe scenă.
‎Pardon? De trac ați auzi?
‎Da. Ieri. La segmentul tău.
‎- Krzysztof. ‎- Krzysztof ce?
‎Nu fi sentimental! ‎Suntem în urmă cu juma' de oră.
‎La treabă!
‎Cum ți se par?
‎El face ce poate. Ea ajută copiii.
‎Deci plictisitor.
‎Deci? Planul B?
‎Ești sigură?
‎Absolut. Să-i încingem puțin!
‎Mă ocup.
‎Stefan, hai să mergem!
‎Doamne!
‎Îmi pare rău!
‎Câtă forță!
‎APLAUZE!
‎Mă scuzați, vă rog!
‎- Dle director, vă rog! ‎- Îl sprijin emoțional!
‎Doamnelor și domnilor, ‎dragi telespectatori, prieteni,
‎să-l aplaudăm călduros pe Kazik!
‎Elev la școala mea!
‎Îi e foame de faimă. Va ajunge departe.
‎Doar că nu el trebuie să ajungă departe.
‎Perfect.
‎Rufele.
‎Bravo.
‎După cum vezi, totul e sub control.
‎Da, văd.
‎Te duc în excursie.
‎Rezolvă asta! Te aștept afară.
‎- N-ai putea să… ‎- Nu.
‎…mă ajuți…?
‎Nu-ți face griji, va fi bine!
‎Ești tânăr, mai ai timp.
‎Sunt sigur că-ți vei găsi ceva.
‎Nu e niciodată prea târziu ‎să începi ceva nou.
‎Iar tu ești Enzo, nu?
‎Care Enzo?
‎Acum sunt doar Stefan Tkaczyk.
‎Stefan?
‎Eu sunt Bazyli.
‎Chiar te cheamă Bazyli?
‎Știi ceva?
‎Eram specialist în mașini din astea,
‎iar acum doar repar rable simple.
‎La fel ca mine.
‎Bazyli, am auzit ‎că nu e niciodată prea târziu.
‎Așa se spune.
‎Unele rable nu se pot repara.
‎Uite ce vopsea, frate!
‎Și uită-te la linia asta, ‎dreaptă ca o săgeată!
‎Doamnă, îmi pare foarte rău.
‎Tu erai?
‎Vă cunoașteți?
‎- Așa-zisul mecanic? Din păcate, da. ‎- N-a fost vina mea!
‎- Recunoaște! Ai reparat greșit. ‎- Dacă conduci prost, strici orice mașină.
‎- Nu recunoaște că a dat-o în bară. ‎- Știi ce?
‎Aș putea asambla o mașină ca aia ‎oricând, cu ochii închiși!
‎Cum să nu… Atunci, fă-o! ‎Dar corect, de data asta.
‎Bine, așa voi face.
‎Te mai bagi în cursa aia retro a ta?
‎Încă mă pot înscrie.
‎Punem pariu.
‎- Pariu! ‎- Tot n-o să câștigi.
‎Ba da, dacă merge mașina acum.
‎- Vedem. ‎- Chiar așa.
‎Da. Super.
‎APLAUZE!
‎Începe adevărata distracție.
‎Vom afla imediat ‎cine se califică în sferturile de finală.
‎Numărul… 20.
‎Numărul 45!
‎Deși mă îndoiesc că 45 ‎mai are cu ce să ne surprindă.
‎De asemenea, 17 și…
‎treizeci și doi!
‎Cu interpretarea lui mediocră.
‎Stați, ce faceți?
‎Opriți înregistrarea!
‎Stați, ce se întâmplă?
‎Copiii o iau personal.
‎Ce anume?
‎Nu-ți face griji, e doar isterică!
‎Mi s-a promis un cuvânt de spus ‎în emisiunea asta.
‎De aceea am acceptat.
‎Dar… de fapt, cine e ea, ‎să ne spună ce să facem?
‎Eu zic să o asculți.
‎Conducerea a vrut-o mult aici. ‎Pe tine, nu prea.
‎Bun, calmați-vă! ‎Eu sunt producătorul emisiunii, da?
‎Da, dar nu e vorba despre emisiune.
‎- Ci despre copii. ‎- Bine.
‎Fără comentarii ‎de acum înainte. Mulțumiți?
‎Cheamă-i pe copii pe nume, nu numere!
‎Bine, am clarificat? ‎Ne putem întoarce la treabă?
‎- Da, putem. ‎- Excelent!
‎Bună!
‎Ce foame mi-e! Avem ceva de mâncare?
‎Ce?
‎Ai fost la cumpărături?
‎Bun, ai terminat cu canapeaua!
‎Dar îmi place aici! Ce faci?
‎Ce faci?
‎Mie îmi placi tu prea mult ‎să te văd holbându-te la pereți.
‎Mă holbam la mașini.
‎Super…
‎O să stai acasă toată ziua?
‎Ți-ai căutat de lucru? ‎Haide, Stefan, revino-ți!
‎Știam că te va schimba slujba asta, ‎dar chiar atât?
‎Glumeam!
‎Ce-i cu tine?
‎Dacă-ți place atâta canapeaua, ‎pe ea să dormi diseară! Noapte bună!
‎Super…
‎Stai, îți găsesc ceva de făcut.
‎Da. Nici mie nu-mi place să stau degeaba.
‎Sunt un om de acțiune.
‎Asta chiar mă surprinde, Wieslaw.
‎Hai! Îți fac rost de niște haine.
‎Au!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ești surprins?
‎Sincer, credeam că ți s-a făcut frică.
‎Și eu am crezut la fel, ‎așa că am venit să verific.
‎Nici măcar n-ai început.
‎Păi pentru că…
‎Fiindcă n-am găsit mașina potrivită și…
‎Dacă se poate…
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎Ca martor al pariului, v-aș sugera
‎să puneți la bătaie mașina în care dna…
‎Aleksandra.
‎Enzo.
‎…în care ai condus ‎în cursa aceea fatidică,
‎dacă mai e posibil.
‎Da, este.
‎Sigur că e posibil. Grozavă idee!
‎Deci? S-a făcut. Știi unde mă găsești.
‎Pe curând!
‎- La revedere! ‎- La revedere!
‎Șefu', de ce n-o inviți direct în oraș? ‎N-ar fi mai simplu?
‎Tu de ce nu-ți vezi direct de treabă? ‎N-ar fi mai simplu?
‎Dle Om de Acțiune?
‎E cam răsuflată deja.
‎Ce e?
‎Văd că încă mai crești ‎păsările alea urâte.
‎Gallus gallus domesticus, ‎nu păsări urâte. Da.
‎Poftim, asta e!
‎N-am putut să renunț la ea.
‎Doamne! E vie!
‎Cred că glumești.
‎Credeam că-ți plac provocările.
‎Înțeleg dacă te retragi.
‎Ai vrea tu! Bine. Pot începe de azi.
‎Bine. Ce mai aștepți?
‎- Poftim! ‎- Bine.
‎Baftă!
‎Vrea să-i repar cotețul de găini.
‎Hei!
‎Ce-ai pățit?
‎- Cum te cheamă? ‎- Klara.
‎Ce nume frumos!
‎Spune-mi, Klara…
‎unde sunt părinții tăi?
‎Dacă vrei să plângi, poți plânge.
‎Știi că și eu am plâns ieri?
‎Da. M-am certat cu iubitul meu.
‎Îmi spui ce s-a întâmplat?
‎Acel domn a zis că eu cânt prost.
‎- Care domn? ‎- De pe scenă.
‎- Și l-ai crezut? ‎- Da.
‎Știi că el nu poate cânta deloc?
‎Nu poate?
‎N-ar trebui să-l crezi.
‎Vrei o îmbrățișare? Vino încoace!
‎Să mergem la domnul acesta!
‎Dumnealui te va ajuta să-ți găsești mama.
‎- Da? Super. ‎- Monika, unde te duci?
‎Cum te cheamă?
‎Monika Grabarczyk.
‎Participi la concurs? Dacă nu, atunci…
‎- O să-mi spui că nu am talent? ‎- Ai?
‎- Știu să vorbesc cu copiii. ‎- Plictisitor!
‎Hai, vă place când sunt așa!
‎Vă place?
‎Dar de asta ați venit.
‎Se pare că nu ești la curent.
‎Ți se pare că le poți spune orice, ‎fiindcă sunt copii.
‎Încă o replică de genul ăsta ‎și mă ocup eu să fii concediat. Înțeles?
‎Ai mai lucrat vreodată ceva la mașini?
‎El da.
‎Le poza pentru rețelele sociale.
‎Trebuie să strângi bine șurubul ăsta, ‎altfel, se desface toată.
‎- Mersi. ‎- Mulțumește-i șefului!
‎Wiesiek! Adu-mi o perie de sârmă!
‎Baftă!
‎Bună!
‎Bună…
‎Ei bine?
‎Așa va arăta?
‎Da, îmi place așa.
‎Haide!
‎Am găsit și comandat portiera. ‎Vine săptămâna viitoare.
‎Trebuie doar s-o galvanizez, ‎s-o dau cu grund și s-o vopsesc.
‎O să arate ca nouă. ‎Ai noroc că era motorul în stare bună.
‎Care-i faza? O să vii aici ‎să mă vezi muncind?
‎Dacă trebuie.
‎Ajutor!
‎Îmi trebuie o idee pentru cină.
‎Tocmai au deschis un restaurant italian.
‎Vreau s-o fac eu.
‎Să ți se livreze acasă, adică?
‎Nu, vreau s-o gătesc eu.
‎Poți încerca să faci…
‎Sau nu. Mai bine nu.
‎Sun-o pe Ania! Sigur are ea o rețetă.
‎Ceva ce poți face tu. Ceva… simplu.
‎- Te duc undeva? ‎- Nu, mersi.
‎Sigur?
‎Bine.
‎- Poftim! ‎- Mersi.
‎Alo?
‎E momentul.
‎Nu e drumul spre casă.
‎Te aștepți ca un răpitor să se explice?
‎- Cred că va trebui. ‎- Vreau să-ți arăt ceva.
‎Mă grăbesc.
‎- Bine. ‎- Ce faci?
‎- Să întorc? ‎- Ești nebun?
‎Puțin, dar… Aș vrea să-ți arăt ‎ceva ce-ți va plăcea sigur.
‎Deci?
‎Bine, mergi!
‎Dă-mi mobilul tău! Al meu a murit ‎și trebuie să-l sun pe Stefan.
‎Poftim!
‎SUNĂ RAFAŁ
‎Dacă zdrobești întâi usturoiul, ‎e mai ușor de curățat.
‎Zău?
‎Bine…
‎Mă înregistrezi?
‎Hei, aici e ‎ex-vedeta voastră preferată, Enzo!
‎Azi, în loc de mers cu mașina,
‎vă duc într-o călătorie culinară ‎prin Italia.
‎Am încercat diverse ‎pentru prima oară, dar simt
‎că am gătitul în sânge… Au!
‎Cineva chiar voia să te cunoască.
‎Le-am promis că nu îți spun.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Salut!
‎Zosia a zis că nu veniți,
‎dar eu știam că da, fiindcă sunteți super.
‎Domnul Rafał m-a adus aici.
‎Sunteți mai drăguță decât ultima doamnă.
‎A fost…
‎o asistentă socială.
‎Ne putem juca?
‎Nu știu dacă avem timp.
‎Vă rugăm!
‎Dacă mă rugați așa frumos, ‎hai leapșa, deci fugiți!
‎Bum!
‎Simt că e o poveste aici.
‎Da.
‎Am crescut aici.
‎Îi datorez mult acestui loc, ‎de aceea ajut cum pot.
‎Copiii aceia te iubesc.
‎Te iert oficial pentru răpire. ‎Dar puteai să mă întrebi.
‎Nu. N-ai fi fost de acord.
‎Nu vei ști niciodată.
‎- Cred că aș fi acceptat, de dragul lor. ‎- Și de al meu. Un pic.
‎Dacă vrei să mă mai aduci aici…
‎nu te-aș refuza.
‎S-a făcut.
‎- S-a făcut. ‎- Haide!
‎Pa!
‎Dragă, n-o să crezi unde am fost!
‎Îmi pare rău.
‎- Trebuia să vin mai devreme, dar… ‎- Ai sunat de pe mobilul lui?
‎Da, al meu murise. ‎Și apoi am pierdut noțiunea timpului.
‎Și te-ai întors pe jos?
‎Ai gătit tu tot?
‎Degeaba.
‎Aș vrea să gust.
‎Ei, hai! S-a răcit.
‎Puteai spune că n-ai timp de mine.
‎- Nu-i vorba de asta. ‎- Oare?
‎Am fost la studio. Ne-am lungit.
‎Am văzut cât te captivează slujba, da.
‎Și tu făceai la fel. Nu mai știi cum e?
‎Wiesiek, adu-mi lampa!
‎Nu asta, o lanternă, pros…
‎Bună!
‎Arată… binișor.
‎Păi…
‎Am pus garniturile.
‎Aștept amortizorul. Cică vine azi.
‎Ce mai e? Ștergătoarele și câteva detalii.
‎Apoi o spălăm și o ceruim și va fi lux.
‎Va fi gata la timp, cum am spus. Serios.
‎Știi că am fost pilot de raliu?
‎A trebuit să mă opresc ‎când l-am născut pe Damian.
‎Abia după mulți ani m-am înscris ‎în clubul mașinilor clasice.
‎Și de ce-ai făcut-o?
‎Credeam că nu mi-a mai rămas nimic.
‎Fiul meu locuiește în SUA. Vine pe aici,
‎dar numai ca să mă convingă ‎să vând casa și să stau la el.
‎Stau singură aici.
‎Încercam să-mi demonstrez mie ceva.
‎De obicei, la club se aleg ‎mașini pentru raliu.
‎Nu e o cursă adevărată, desigur, ‎dar e frumos să o termini.
‎Am vrut să demonstrez ‎că mașina asta va reuși,
‎deși toți spuneau că e o căzătură.
‎N-a fost vina ta. Ai făcut totul bine.
‎M-am făcut singură de rușine.
‎Nu mă iartă cei de la club cu glumele.
‎Stai liniștită, acum va fi altfel.
‎Crezi că acum pot ieși pe primul loc?
‎N-aș zice chiar așa, ‎dar măcar linia de sosire o treci.
‎Ce încăpățânat ești!
‎Știți ceva? Eu am o curiozitate.
‎Dacă voi doi v-ați suporta două ore ‎la aceeași masă de restaurant.
‎Sigur că da.
‎Ce-i?
‎Mâine? La 21:00?
‎Sigur.
‎Avem o întâlnire, deci.
‎Trebuie să plec. La revedere!
‎La revedere!
‎Nu-i nevoie să-mi mulțumești.
‎Wiesiek…
‎Da, știu.
‎N-am uitat de garnitură, mă duc.
‎Ce se întâmplă aici?
‎Curs de prim ajutor.
‎Cu note?
‎- Desigur. ‎- Super.
‎Kazik, te-am tot căutat. Ce faci?
‎Ajut. M-a rugat dra Monika.
‎Dra Monika?
‎- La ce vă trebuie stâlpii și restul? ‎- De distracție.
‎Distracție la o școală poloneză? ‎Mereu mă surprinzi, dră.
‎Îl iau pe Kazik. E foarte important. ‎Hai, Kazik!
‎Întoarce-te mai târziu!
‎Bun venit la emisiunea ‎Viața nouă a mașinilor vechi!
‎- Bun titlu! ‎- E în lucru.
‎Frumusețea asta era regina drumurilor.
‎Apoi a fost detronată
‎și a devenit coteț de găini.
‎Până a încăput pe mâinile… maestrului!
‎A fost demontată,
‎piesele mari galvanizate ‎pentru a le curăța de rugină…
‎E necesar?
‎Ce? Credeai că o poți vopsi ‎direct peste? Nu!
‎Apoi trebuie să reasamblezi totul, ‎să comanzi geamuri noi, să umpli golurile,
‎să o vopsești, să o încingi ‎în camera de vopsit și… gata!
‎Da. În linii mari.
‎Ce vedeți aici…
‎e o operă de artă.
‎Cred că ajunge.
‎M-aș uita la o asemenea emisiune. ‎Doar că nu am televizor.
‎De ce îndoi mâna așa?
‎Așa se cântă.
‎„Așa se cântă.” Cântă ca Jimi Hendrix!
‎El își folosea dinții. Uite, așa!
‎Cu dinții! Așa făcea el.
‎Da.
‎Arată mai multă emoție!
‎PROPUNERE DE NOUĂ EMISIUNE TV
‎CE PĂRERE AVEȚI DESPRE ASTA?
‎Bună dimineața!
‎N-ai dormit deloc?
‎Am lucrat.
‎- Ai lucrat? ‎- Da.
‎La ce?
‎E o surpriză. Îți spun mai târziu.
‎- Ești liberă diseară? ‎- Pot fi.
‎Ce zici de cină? A doua încercare?
‎Simt că azi totul îmi va merge bine.
‎MULȚUMESC. A ÎNSEMNAT MULT PENTRU EI. ‎ȘI PENTRU MINE.
‎Un cadru larg cu copiii. ‎Să se vadă că sunt mulți.
‎Apoi focalizați pe jurații-vedete. ‎Și pe dra Monika, desigur.
‎Filmăm un promo.
‎Dle, ne-am putea concentra mai mult ‎pe copii?
‎Nu discutăm. ‎Avem un scenariu și ne ținem de el.
‎Dar emisiunea e despre copii, ‎nu despre noi.
‎Poate filmăm niște interviuri cu copiii?
‎Mereu au ceva haios de spus.
‎Ne ținem de scenariu.
‎Vrei să-i faci d-ta pe toți ‎să stea peste program
‎ca să intervieveze copiii?
‎- Vor rămâne pe gratis? ‎- Eu da.
‎Și eu.
‎Nici eu nu mă grăbesc.
‎Atunci, sper să rămâi și d-ta.
‎Sigur că da. Oricât e nevoie.
‎- Și teste de condus! ‎- Da!
‎Putem căuta mașini unice, ‎adevărate bijuterii.
‎Sunt ocupat. Te sun mai târziu, bine?
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Și invitați!
‎Dar nu vedete, ci experți adevărați.
‎- Enzo! ‎- Jacek!
‎- Doamne… ‎- Ce crezi? Va fi de succes?
‎- Nimic nu te poate opri? ‎- Nu!
‎Îți zic direct. Am vorbit cu mahării. ‎Toți zic același lucru.
‎- Conceptul: genial. ‎- Da!
‎- Emisiunea: fantastică. ‎- Da!
‎Problema ești tu, frate.
‎Ei bine… nu te vor.
‎- Dar ai spus că se va stinge. ‎- Așa e.
‎Știi ceva, Enzo?
‎Trebuie să-ți spun.
‎Ești terminat, frate.
‎Îmi pare tare rău. Capul sus! ‎Dau niște telefoane, o rezolvăm noi.
‎Alo?
‎Bine. Vă ascult.
‎Cum adică „terminat”?
‎Dă-mi un șervețel, te rog!
‎- Îmi pare rău. ‎- Stai liniștit, nu face nimic!
‎Mulțumesc.
‎- Sunt tare neîndemânatic. ‎- Am observat.
‎Dar… nu, este… ‎asta nu îmi afectează deloc munca.
‎Mașina va fi gata la timp.
‎- Deci e vorba doar despre mașină? ‎- Păi…
‎O s-o repar.
‎Și mult mai bine decât prima dată. Promit.
‎Nu-mi mai pasă demult de asta.
‎Adică…
‎Nu, evident că vreau să-mi repari mașina,
‎fiindcă am sperat ca asta ‎să mă ajute, cumva…
‎să mă repar eu.
‎Să ne putem ajuta reciproc.
‎Vezi tu…
‎Eu…
‎Cred că voi pleca.
‎Am luat cheile.
‎Wiesiek nu poate închide la garaj.
‎Nici măcar nu mă lași să încerc?
‎Da… O să plec.
‎Și mie mi-e frică.
‎Exact.
‎Exact, am observat că…
‎Ți-e frică să stai la volan. ‎Te temi să conduci, nu?
‎- Ascultă… ‎- Nu, așteaptă!
‎Serios, dacă nu…
‎Dacă nu-ți confrunți acea teamă, dacă nu…
‎Dacă nu încetezi să-ți fie frică,
‎nici cea mai bună mașină nu te va ajuta.
‎Dar tu?
‎Eu?
‎Eu…
‎Nu toate mașinile se pot repara.
‎Știi ceva? Mi-o fi mie frică să conduc…
‎dar ție ți-e frică să trăiești.
‎Bună, sunt Enzo.
‎Dacă nu răspund, înseamnă ‎că nu pot vorbi acum. Lasă…
‎Scuze, putem merge mai repede?
‎Și mai repede?
‎Doamnă, există reguli.
‎Bună, sunt Enzo.
‎Dacă nu răspund, înseamnă ‎că nu pot vorbi acum.
‎Lasă-mi un mesaj!
‎Stefan?
‎MERSI CĂ AI PETRECUT SEARA CU MINE
‎Unchiule.
‎De ce n-ai așteptat-o?
‎Am așteptat-o data trecută.
‎Îți place?
‎E… chiar bun.
‎Data viitoare, poate că…
‎adaugi mai mult piper, ‎pui mai puțin usturoi și…
‎Nu poți să vorbești cu ea ‎și să-i explici totul?
‎Sigur, vorbim. Dar azi dorm aici, bine?
‎AMORUL NEBUN DINTRE SHOWMAN ȘI FOTOMODEL
‎Pardon!
‎O căutați pe Monika Grabarczyk?
‎Pun pariu că e cu Rafał. ‎Sunt nedespărțiți.
‎- Cum adică? ‎- Uite-așa!
‎El m-a făcut să mă simt specială.
‎Pentru că sunt.
‎Dar, când a apărut ea, ‎m-a dat imediat la o parte.
‎Sunt inseparabili. De exemplu, ‎i-a dat un buchet de trandafiri.
‎Miroase a aventură romantică.
‎Scuze, n-ar fi trebuit s-o spun. ‎N-ați auzit-o de la mine, bine?
‎M-ar concedia pe loc.
‎Văd că muncești din greu.
‎Nu-i de mirare că nu mai ai timp de mine.
‎- Hai, Rafał doar… ‎- Chiar era nevoie?
‎Chiar trebuia?
‎Ziceai că ai terminat cu cariera TV.
‎Cineva pare să te fi convins să rămâi.
‎Și? Stai toată ziua acasă ‎fiindcă ești gelos?
‎Se pare că am de ce.
‎Da? Uite! Vezi?
‎Monika, habar n-aveam.
‎E o manipulare.
‎Era ziua când ți-am gătit cina?
‎Stefan, revino-ți! Nu mă crezi?
‎Cred ce văd.
‎Și văd că preferi să fii cu el ‎decât cu mine. Nu vă deranjez.
‎Ciudat! Ai putut să deranjezi ‎când te-ai culcat cu logodnica mea.
‎Stai, când era? 22 martie… ‎Da, îmi amintesc, de ziua mea!
‎Ba de ziua ei, pe 15 aprilie! ‎De ce crezi că te-a înșelat cu mine?
‎Fiindcă e stilul tău.
‎Cariera lui trece prin paturi. ‎Se știe că Alicja l-a consacrat.
‎Și acum? Și-a pierdut slujba ‎și a găsit cine să-l țină?
‎- Termină! ‎- Calmează-te!
‎- Băieți, vă implor! ‎- Hei!
‎Iisuse!
‎Nu voiam să intervin, ‎dar trebuie să sosească publicul.
‎Veniți cu mine!
‎Monika?
‎PROBLEME ‎LUNA PREVENIRII DEPRESIEI
‎Andrzej? N-o să-ți vină să crezi.
‎Ești acasă acum?
‎Stefan?
‎Nu, eu sunt.
‎- Bună, tată! ‎- Bună!
‎Eram prin zonă.
‎Am zis să trec ‎și să-ți aduc înapoi forma de chec.
‎Unde e?
‎- Ce? ‎- Forma de chec.
‎Ah, da… Am uitat-o.
‎Te certai adesea cu mama?
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Nu știu.
‎Unde e Stefan?
‎S-a mutat.
‎Ne certăm tot timpul. ‎Nu ne mai înțelegem deloc.
‎Nu știu ce să fac, tată.
‎Nu sunt eu cel mai potrivit ‎să-ți dea sfaturi.
‎Ce este?
‎Vezi tu…
‎când trăia mama ta,
‎eram convins că ea era aleasa,
‎că niciodată n-aș mai…
‎Iar acum…
‎Ola, adică Aleksandra…
‎Îmi place de ea.
‎La naiba, Monika!
‎Chiar îmi place de ea.
‎Asta e bine, tată.
‎E de bine.
‎La ce te uiți?
‎La nimic.
‎O să stai degeaba mereu? ‎N-ai nimic de făcut?
‎- Chiar n-am. ‎- Și emisiunea ta?
‎- Subiect închis. ‎- De ce?
‎Ce-i cu atâtea întrebări?
‎E doar a patra. Iar tu vorbești prostii.
‎- M-am uitat la un show online și… ‎- Mai lasă-mă!
‎S-a dovedit științific ‎că te eliberează să fii sincer cu tine.
‎Știi ce înseamnă asta?
‎Haide!
‎Ai putea începe să faci. ‎Tu n-ai decât scuze până acum.
‎- Poftim? ‎- De ce nu faci ceva?
‎Nu vreau să vorbesc cu ea. E normal.
‎Cu emisiunea!
‎O poți face și singur.
‎Nimeni nu se mai uită la televizor. ‎Totul e online. Uite!
‎Bun venit la emisiunea ‎Viața nouă a mașinilor vechi!
‎- La o parte! ‎- Frumusețea asta…
‎Tu ai făcut totul singură?
‎Păi cine?
‎Bravo!
‎Artem, ce frumos desenezi!
‎Mulțumesc.
‎Ce este?
‎E o casă în care locuiesc șoareci.
‎Șoareci? Îți plac șoarecii?
‎Da, sunt foarte simpatici.
‎Monika, a venit cineva să te vadă.
‎- Du-te! ‎- Stefan?
‎Stau eu cu ochii pe ei.
‎Hai, vă rog, spuneți da!
‎Dar dra Monika nu știe ‎despre ce este vorba.
‎- Dacă e vorba de emisiune… ‎- Nu.
‎Ești liberă după-masă? ‎Eu și Zosia avem planuri și…
‎am vrea să ni te alături.
‎VARȘOVIA
‎- Hai să luăm o pauză! ‎- Copii, pauză!
‎Ce tare, ai închiriat un vapor pentru ei!
‎Și puțin pentru tine.
‎Șampanie? Apă, copii…
‎De fapt, nu știu… ‎Cine mi-a pus asta în mână?
‎E complet iresponsabil!
‎Voiam să avem puțină intimitate.
‎- Și nu ne găsește presa aici? ‎- Cui îi pasă de presă?
‎Ne facem și timp pentru noi.
‎Și eu nu pot fugi.
‎Nu cred că râul Vistula ‎ți-ar pune mari probleme.
‎Sunt eu atât de încăpățânată?
‎Sincer? Din cale-afară!
‎Dar din motive corecte.
‎N-am mai întâlnit pe cineva ca tine.
‎Norocul tău!
‎Dacă ai închiria o navă ‎să vorbești puțin cu fiecare prietenă…
‎Nu prietenă.
‎Adică…
‎Voiam să… îți spun ceva.
‎E foarte frumos.
‎- Curge râul. ‎- Da.
‎Adună-te, idiotule!
‎Ce faci?
‎Monika!
‎Pardon!
‎Ți-e ușor să zici.
‎Am dus-o la orfelinat. Ca pe celelalte.
‎Și eu am crezut că va merge, ‎dar ea e altfel.
‎Da, ne-au fotografiat.
‎M-a luat valul dar… Bine, o rezolv mâine.
‎Nu știu. Îi cumpăr flori. Văd eu.
‎Hei! Așteaptă!
‎Monika, e…
‎doar de imagine!
‎Doar câteva poze.
‎Poate pentru tine.
‎Mă bucur că ești aici, cu mine.
‎- Nu mai vorbi! ‎- Ce e? Îți spun adevărul.
‎Am auzit adevărul.
‎Te crezi așa de importantă?
‎Că îi vei salva pe copii? ‎Vei salva toată lumea?
‎E prea târziu. Totul e aranjat.
‎- Ce tot vorbești? ‎- Tu nu controlezi nimic.
‎Emisiunea e aranjată de la bun început!
‎Câștigătorul se știe din start. ‎Restul n-au nicio șansă.
‎Ar trebui să înțelegi asta. ‎Nu-i poți ajuta pe toți, Monikuța.
‎Nu-i poți cumpăra pe toți.
‎- Mulțumesc că ai venit așa repede. ‎- Orice pentru un client.
‎Ajută-mă să scap de emisiune! ‎Nu mai vreau să particip.
‎Ce s-a întâmplat?
‎E aranjat de la început. ‎Copiii au crezut în mine.
‎Nu știu ce să le zic părinților.
‎Nu poți demisiona înainte de finală.
‎Am semnat un contract. Știi penalizările?
‎Eu da.
‎Și ce să fac?
‎Ce poți face? ‎Încă o filmare și se termină.
‎Spune-mi exact ce s-a întâmplat!
‎Chiar credeam că e vorba ‎de talentul copiilor.
‎Bun venit la expoziția de mașini retro,
‎unde se întâlnesc ‎amatorii de automobile vechi cu suflet.
‎Ne așteaptă un raliu
‎cu cele mai frumoase vehicule ‎ale ultimului secol.
‎Vă rugăm să participați!
‎Bună!
‎Ola.
‎Voi înțelege dacă refuzi.
‎Știu că o merit, dar…
‎ai vrea să conduci cu mine în acest…
‎în acest raliu?
‎În acesta și…
‎poate și următoarele?
‎Nu te temi să urci în mașină cu mine?
‎Sunt terifiat.
‎Dar mă tem și mai mult ‎să nu mă refuzi tu acum.
‎Mincinosule!
‎Nebun.
‎Ola,
‎eu nu mă tem.
‎Și nici tu nu va mai trebui ‎să te temi alături de mine.
‎Vin imediat, așteptați la intrare!
‎Bună! Ce-ai pățit?
‎Habar n-aveți…
‎Ai avut o zi grea?
‎Hai să ne plimbăm!
‎Te pot eu ajuta cu ceva?
‎- Nu spuneți la nimeni? ‎- Evident că nu.
‎Fiindcă mie nu-mi prea place ‎să cânt la chitară.
‎De ce te-ai înscris la emisiune?
‎M-a înscris directorul.
‎Înțeleg.
‎- Și ce-ți place? ‎- Matematica.
‎Dar directorul a spus ‎că matematica e plictisitoare
‎și suprasatu… supraveghe…
‎Supraestimată.
‎Da, supraestimată.
‎Și nu dă bine la cameră.
‎Și de aia nu poți câștiga cu ea ‎un show de talente.
‎Și tu ce crezi?
‎Că nu-mi pasă prea mult.
‎E de rău?
‎E de bine.
‎Dacă nu vrei să cânți, nu trebuie.
‎- Serios? ‎- Desigur.
‎Nu trebuie să minți. ‎Mai ales pe tine însuți.
‎Mă bucur că nu v-a schimbat televiziunea!
‎Ești un dulce. ‎Deci? Ne întoarcem la ceilalți?
‎Hai să fugim! Dă-mi mâna!
‎Venim! Să fugim!
‎Și au pornit!
‎Cine va sosi primul? Vom afla în curând.
‎Entuziaștii sportului motorizat ‎privesc cursa cu sufletul la gură.
‎Nu e doar un raliu retro.
‎E o călătorie sentimentală în vremurile
‎când cuvântul „frumusețe” ‎se lega automat de autovehicule.
‎Care e numărul?
‎Unsprezece.
‎11 ‎ALEKSANDRA BURSKA
‎O astfel de afecțiune ar trebui prețuită.
‎Hai! Porniți!
‎Nu ca în gazetele tale colorate.
‎Despre ce vorbești?
‎Tu mă întrebi?
‎Totul e inventat sau exagerat.
‎Poveștile de dragoste vând.
‎Nu pricep. Cum?
‎Tu ești în show-business! Sau erai.
‎Și eu trebuie să-ți explic ție, măi?
‎Ai spus că mașina era gata.
‎Era, dar trebuie să știi s-o conduci.
‎Nu începe! Ce nu-ți place la condusul meu?
‎- Ai supraîncălzit motorul. ‎- Ai spus că mergea bine.
‎Eu nu-s mecanic, nu mă pricep la astea.
‎Alo?
‎Ce? La garaj, acum?
‎Bine, vine imediat.
‎Tată!
‎Tată?
‎E cineva?
‎Ce cauți aici?
‎E mâna ta aici?
‎M-a rugat Ania să vin.
‎- Super… ‎- Ai o problemă cu asta?
‎- Nu știu ce ai în ultima vreme. ‎- Poate sunt puțin gelos.
‎Poate mă tem să nu alegi ‎pe cineva cum eram eu.
‎Dragule…
‎Pe tine te iubesc.
‎Cum ai putut să crezi pozele alea?
‎A fost o făcătură!
‎- Și de ce ai acceptat? ‎- Nu am acceptat. Habar n-aveam.
‎Toată emisiunea e aranjată.
‎Cum adică?
‎Mâine e finala, iar câștigătorul ‎a fost ales de la început.
‎Și eu nu pot face nimic.
‎Mereu poți face ceva.
‎Finala e mâine, da?
‎Mi-ai lipsit atât de mult!
‎ACADEMIA DE VISURI
‎Da, totul e în regulă.
‎Tomek!
‎Trebuie să fug, pa!
‎Vin!
‎Kazik!
‎Scuze, ați văzut ‎un băiat cu o chitară? Kazik.
‎Nu. Dacă nu e aici, ‎va trebui să găsesc alt copil.
‎Nu, îl voi găsi. Se poate?
‎- Ați căutat la minus doi? ‎- Nu.
‎- Încolo. ‎- Kazik!
‎Bun! Intrăm imediat în direct!
‎Kazik!
‎Scuze, e din cauza presiunii.
‎Nu se filmează. Nu e nevoie să te prefaci.
‎Bine. Gata?
‎Ultima scenă. Hai!
‎Trei…
‎- Bun venit după pauză! ‎- Începe marea finală în direct.
‎Și avem 10.000.000 de telespectatori.
‎- Mulțumim! ‎- Mulțumim!
‎Finaliștii aleși de telespectatori…
‎Chiar au ales telespectatorii?
‎E doar o mică glumă.
‎Iar acum se vor înfrunta cei mai buni…
‎„Cei mai buni”? Ce înțelegem prin asta?
‎Sunt foarte tineri toți.
‎Cunoașteți deja umorul colegei ‎de la emisiunea mea.
‎Să-i primim pe…
‎Finaliștii. Scena e pe aici?
‎Haide! Repede.
‎Oprește-o acum!
‎Rămâi pe cadrul larg ‎și taie-i ei microfonul!
‎Taie-i microfonul, îți spun!
‎Cadru larg, muzică, mergem la reclame.
‎Stați! Fiți pe pace, domnilor, ‎nu vă fac vreun rău.
‎- Stimați telespectatori! ‎- Băgați reclame, auziți?
‎- E timpul pentru runda finală. ‎- Krzysztof.
‎Asta se va vinde.
‎Să alegem unicul câștigător! ‎Primiți-i cu aplauze…
‎pe finaliști!
‎Se poate măsura talentul?
‎- Uită-te! ‎- Se pot fura visurile copiilor?
‎Sinceritatea vinde.
‎Îi putem eticheta drept pierzători?
‎Nu în emisiunea noastră!
‎Aici, toți cei care au avut curajul ‎de a urca pe această scenă
‎sunt câștigători.
‎Paza! Deschideți!
‎Opriți-vă! Imediat!
‎Rămâi aici!
‎Și acum să-i primim pe scenă
‎pe Basia, Czarek, ‎Klaudia, Weronika, Antoś,
‎Maurycy și toți ceilalți!
‎Kazik!
‎Sunt toți concurenții ‎de la prima rundă de calificări.
‎Să-i aplaudăm!
‎Și pe cei mai mari fani ai lor.
‎Părinții lor. Aplauze!
‎Acești copii ne-au învățat ‎să luptăm mereu pentru visurile noastre.
‎Fiindcă ele contează cel mai mult.
‎Felicitări pentru curaj!
‎Minunat!
‎Kazik!
‎Bună seara!
‎Vino cu mine!
‎De dimineață mănânc o chiflă cu unt
‎Urmată de cafea ‎Cât îmi citesc ziarul
‎Nimeni nu-mi spune ce să fac ‎Căci eu știu
‎Dau de perete cu paharul ‎Și vreau să plec
‎Un om de serviciu ‎Stă pe scară, speriat
‎Nici nu mișcă ‎Și de-o mătură e agățat
‎Îl apuc de salopeta gri
‎Și urlu ‎Chiar în fața lui îngrozită
‎Vreau să fiu eu însumi
‎Vreau să fiu eu însumi din nou
‎Vreau să fiu eu însumi
‎Vreau să fiu eu însumi în sfârșit
‎Vrem să fim noi înșine
‎Vrem să fim noi înșine din nou
‎Vrem să fim noi înșine
‎Nu pot să cred că e vorba ‎de niște copii oarecare.
‎Toți vor bani și faimă.
‎Doar tu te dai drept sfântă.
‎De ce ai folosit copiii ‎de la orfelinatul Pilowo?
‎Și ai chemat paparazzi?
‎Ca să-ți îmbunătățești imaginea? ‎Sau audiența emisiunii?
‎Tu ești doar un șoricel mic. ‎Ce încerci să dovedești?
‎N-ai nicio dovadă.
‎Nu are nevoie.
‎- Hei! ‎- Fă cu mâna la cameră, Rafał!
‎Bravo!
‎Mulțumesc pentru discuția asta sinceră.
‎Aplauze pentru Rafał Wiśniewski, ‎care, în ultima sa apariție televizată,
‎a decis să-și doneze tot salariul ‎orfelinatului său preferat.
‎Bravo!
‎E grozav, Rafał! În plus…
‎și eu voi face la fel.
‎Desigur.
‎Mă scuzați!
‎Să cântăm!
‎Vrem să fim noi înșine
‎Vrem să fim noi înșine din nou
‎Vrem să fim noi înșine
‎Vrem să fim noi înșine în sfârșit
‎Vrem să fim noi înșine
‎Vrem să fim noi înșine din nou
‎Vrem să fim noi înșine ‎Vrem să fim noi înșine în sfârșit
‎Vrem să fim noi înșine ‎Vrem să fim noi înșine din nou
‎Serios?
‎Rămâi cu mine pentru totdeauna?
‎Unde e inelul?
‎Subtitrarea: Crina Caliman