Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Любов часто приходить несподівано.
Вона з'являється нізвідки
і на мить перетворює все твоє життя на фільм, зітканий з романтичних сцен.
Таких, як ця.
Моніка вже сказала «так»,
та я хотів зробити це як годиться,
без камер, фанів і мільйонів поглядів.
Перший план був поразкою.
Наступний теж не спрацював.
Наступний провалився не через мене.
Який милий. Привіт!
МОНІКО, ВИХОДЬ ЗА МЕНЕ!
Моніко!
Цей теж був не ідеальним.
МУЗЕЙ ФРЕДЕРИКА ШОПЕНА
…принаймні.
Чудово.
Я намагався.
Але іноді життя має на тебе інші плани.
Добрий вечір.
І вони відрізняються від твоїх.
БЕЗМЕЖНА ЛЮБОВ У КВАДРАТІ
Стефане?
Ензо.
Гадаєш, нарешті спрацює?
Запросив усю родину Моніки. Цього разу буде ідеально.
Панове, зачекайте. Одну хвилинку.
ПОЧАТКОВА ШКОЛА №418
Попрошу колег на хвилину затриматися.
Діти можуть іти.
Маємо вирішити ще одну справу. Гадаю, найважливішу.
Запрошую пресу наперед.
Прошу, сміливіше.
Ця пресконференція знаменує кінець епохи.
Я прийняв рішення.
Так. І заради Бога, не намагайтеся мене зупинити.
Що ж, я йду на заслужену пенсію.
А моє місце посяде пані Ґрабарчик.
Саме так.
Пані Моніко, пам'ятайте, що це моя школа,
я за вами наглядатиму.
Як і ми за вами.
Отак, коротко і по суті.
-Не те, що їпопередник. -Так.
Як нова директорка…
я мрію про те, щоб ввести школу у 21 століття,
впровадити нові ідеї й дії.
Щиро кажучи,
я ніколи не була настільки готовою.
З'їла щось не те?
Даруйте, скільки нам ще грати? Нам ще не заплатили.
-Тримайте. -Моня останнім часом не поводилася дивно?
Тобто?
Була дратівливою?
Ходила на якусь вечірку?
-Довше спить? -Може, це стрес?
Або отруєння.
Чи перевтома.
Або…
-Може, вона вагітна? -Та ні.
Гадаєш?
Це означає, що ти…
Мабуть.
Не знаю. Думаю, що так.
Але коли?
Зрештою, не має значення.
Важливо те, що є тут і зараз.
-Що ти робиш? -Нічого.
Ти вийдеш за мене?
Знаю, це не ідеально.
Ідеально.
Справді.
Навіть не уявляю іншого свідка зі мною біля вівтаря.
Ти хочеш вінчатися в церкві?
Звичайно.
Але знаєш, що треба мати свідоцтво про хрещення чи миропомазання?
Звісно, то й що?
А де ти ці свідоцтва візьмеш?
У церкві.
Поїдемо до нашої старої парафії.
О ні!
Отець Віктор!
Дядько Віктор.
Гадаєш, він ще там працює?
ПАРАФІЯ СВ. МАРТИ
ОТЕЦЬ ВІКТОР ВІЗЬМЕ УЧАСТЬ В ОНЛАЙН-КУРСІ.
Ні.
Не дивися так на мене.
Анджею.
-Ні, я з тобою не поїду. -Гей.
Забудь.
Анджею!
Не відвідаєш дядька?
Сідайте.
Я не заберу у вас багато часу.
Хотіла лише сказати, що рада з вами працювати.
Ми добре знаємо одне одного, тож не створюватиму проблем,
лише допомагатиму вам їх вирішувати. Якщо у вас є якісь питання…
Коли буде навчання з користування новим електронним журналом?
-З цим краще звернутися до пані Басі. -Але вона у декреті.
Тоді я займуся цим на цьому тижні.
Я подавав правки до плану уроків, але їх не розглянули.
Краще запитати про це Наталю з секретаріату.
Наталя завтра народжує.
Авжеж, Наталя народжує.
Тоді я внесу ці зміни.
Якщо з'являться інші питання,
то чекаю на новини.
Не вставайте, коли я заходжу.
Мені цигарка на коліна впала.
МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР
Шпинат. У ньому багато заліза.
Тату, припини.
І спаржа.
Знаю, ти її не любиш, але вона дуже корисна.
-Це ще не підтверджено. -Але маєш тепер дбати про себе.
І я дуже радий, що ти з цим не сама.
-Апельсиновий. Якась ти бліда, все гаразд? -Так.
Щось ти не дуже щаслива.
Щаслива, просто все дуже несподівано, ось і все.
А ти як?
Мій син прилітає з Чикаго. Власне, вже прилетів. Прийдете на вечерю?
-Звісно. -Авжеж!
То запрошую.
Це вперше?
Поки що радісне хвилювання?
Ходімо.
Заспокойтеся, бо віддам вас тій пані!
Кажуть, дворічні малюки найгірші? Трирічні — то справжнє жахіття!
А я гадала, що найважче — це вагітність.
Моніко!
Досі працюєш?
Стефане.
Я вже замовив п'ять книжок з батьківства,
набір смочків і прорізувача-носорога.
А ти знала, що є два види смочків,
денні та нічні?
А як тобі цей ведмедик?
Замовити?
ПОЖЕЖНИК
КОЛИ ВЖЕ ПОЧАТОК?
ШИБАЙГОЛОВА
ПОЧИНАЄТЬСЯ!
ОБОЖНЮЮ ЦЕ ШОУ!
Салют! Це я, ваш Ензо!
Сьогодні я не на автодромі, не на гоночному треку, не в гаражі.
Сьогодні, мої любі,
ми поговоримо про важливіші речі.
Кожен може отримати щось цінніше, ніж «Ролс-ройс Свептейл»
або «Буґатті Ла Вуатур Нуар».
На «Феррарі Тейлор Мейд» знаменитості чекають до двох років, а ви
можете отримати це прямо зараз, і це
безпека!
Перед вами перший у Польщі і, можливо, у світі…
рейтинг дитячих крісел для спортивних автомобілів.
МАЯЧНЯ ЯКАСЬ. У НЬОГО ДАХ ПОЇХАВ.
ВІДСТІЙ! ЯКОГО ДІДЬКА?
Пригощайтеся, любі.
Фрикадельки спеціально для тебе. Скучив за польською кухнею?
Так, ми з Шаніс зазвичай не їмо м'яса.
Впевнена, що твоя дружина чудово готує.
Домом займається няня. Шаніс повернулася до роботи.
А як діти?
Дуже добре, справді. Ми серйозно думаємо про домашнє навчання.
Так?
Моніка — вчителька.
І директорка школи.
-Щиро вітаю. -Дякую.
-Ензо, а ти чим займаєшся? -Автомобілями.
-То ти працюєш з Базилі? -Ні, Ензо має власний…
Так, ми працюємо разом.
Гаразд.
Мені також запропонували підвищення.
Аналіз даних з управління проєктами
у великій аудиторській компанії в Сан-Франциско.
Ого. Тобто ти бухгалтер?
Вітаю, любий. Вип'ємо за це.
І тому ми маємо переїхати на захід.
Мамо, може, це слушна мить, щоб ти до нас приєдналася.
Подумаємо ще про це.
Може, кави?
Я знаю, де у цьому будинку кава.
Сядь на хвилинку.
Давай одразу до справи.
Ми продамо цей маєток,
а мама переїде до нас у Штати.
Це був наш план від початку.
Тут все одно нема чого робити, а вона нам допоможе з дітьми.
Кожна бабуся про це мріє.
Але ж
це ще не вирішено.
Ола ще не прийняла рішення.
Гадаєш, я не розумію, чого ти хочеш?
У моєї мами є гроші.
А ти
її використовуєш.
Хіба що ти можеш запропонувати їй щось краще?
Допоможу мамі.
Подумай про це.
У Штатах не так смачно, правда?
Там взагалі їжа несмачна.
-Не перебільшуй. -Чизкейк неперевершений.
-Ти був у Штатах? -Просто чув.
-Чудовий був день. -Шикарний.
Ходи на хвилинку.
Що там?
Прочитай.
«Тест на вагітність виявився позитивним ймовірно через гормональний дисбаланс,
викликаний синдромом полікістозних яєчників,
або гіперпролактинемією, тобто посиленим виробленням пролактину.
Надмірний рівень цього гормону може перешкоджати овуляції».
Що це означає?
Я не вагітна.
Тобто, і не була?
Ти або вагітна, або ні.
Не була.
Якісь гормональні проблеми.
І що тепер?
Нічого.
А як же наші плани?
Плани не змінилися.
Одружимося якнайшвидше?
Як там?
Ще хвилинку.
Я це чув ще 15 хвилин тому.
Ви тільки подивіться на неї!
Красуня!
Швидко впоралась.
-Це ваш перший весільний салон? -Так.
Іноді так буває,
коли зустрічаєш своє справжнє кохання, все йде як по маслу.
Справді? Мені здається, ви це кажете усім клієнткам.
Така робота.
-Добре, збирайся, я почекаю у машині. -Угу.
Гаразд.
Дай-но, щось там стирчить.
Дядьку!
Ми прийшли у справі…
Я знаю, чому ви тут.
Щось ти не квапився із цими заручинами.
Ми вже рік чекаємо.
Я все перевірив, отче.
-Анджею! Стефане! -Так.
Коли ми востаннє бачилися, ти був отакий.
Ні, даруйте, ось такий, вже чималенький.
Але це вже давно було.
Це я тебе спіймав, коли ти дудлив вино для причастя.
Сташку, це не він.
Вино крав син Токарських, а це син Ткачиків.
Мабуть. Пробачте, певно, переплутав.
Пусте.
Ми тут, щоб організувати…
«Бджілка між крилатими — маленька,
але виріб її — найсолодший».
Отець парох мав на увазі,
що кожне з Божих створінь має своє завдання.
Отже, оскільки ви приїхали домовлятися, то домовляймося.
По-перше, весілля відбудеться тут.
-Але ж… -У парафії, де ми всі народилися.
Саме так. Це правда.
Гаразд.
По-друге,
я знаю, що у тебе є незавершені справи.
Пам'ятаєш Еву?
Еву?
Еву!
-Еву? -Еву.
А, Ева.
Звісно, пам'ятаю.
Він пам'ятає.
Ми повинні повернути її в лоно Церкви.
З вашої останньої,
так би мовити, зустрічі,
її життя покотилося вниз.
Це сталося через тебе, тож ти маєш це виправити.
Не можна збудувати нового щастя без спокути минулих гріхів.
-Маю це, звичайно, записати? -І поширити.
Ну то що, хіба ви вже все знаєте,
що треба зробити.
Якщо ти з цим не розберешся, я не зможу вас повінчати.
То що?
Зрозуміло, що маєте робити, так?
Запрошую на чай з чорної бузини.
-Опубліковано. -Сюди.
Панове, не забудьте похвалити нашу сторінку.
Сторінку нашої парафії, це важливо.
Треба казати «вподобати». І я мав це сказати.
Вибачте, якось раптово вирвалося.
Продовжуй у том ж дусі, Сташку.
-Що за Ева? -Гадки не маю.
Не пам'ятаєш, з ким зустрічався ці роки?
Звичайно, пам’ятаю.
Приблизно.
Ева могла бути не одна.
Скільки їх було? Кілька?
З пару десятків?
Більше?
Маєш сказати Моніці.
Може, краще ти?
Нізащо! Скільки можна підставляти свою голову!
-Але ж ти мій старший брат. -Стефане, саме тому.
Подорослішай.
Річ у тім, що виникла невеличка перешкода.
Гаразд.
Ви щось із цього зрозуміли?
-Анічогісінько. -Кажіть уже.
Річ у тім…
Перешкода — моя колишня.
Так. Далі сам.
Просто подруга.
Якась там проблема, яку маю вирішити до одруження.
Проблему звати Ева.
Але я не певен, про яку Еву йдеться.
Люба, мені так ніяково. Вибач, почуваюся дурнем.
Може, спробуєте в іншій церкві?
Жодних шансів. Або у нього, або ніде.
Навіть дзвінок Папі не допоможе, бо дядько, тобто отець Віктор,
не відпустить.
Гадаю,
єдине, що тобі залишається, це скласти список
усіх твоїх колишніх на ім'я Ева.
То що, вирушаєш у подорож?
Щоб розшукати ту єдину.
Такий собі романтичний «Тур де Полонь».
Точно.
Люба, поїдеш зі мною?
Але як?
Я поїду.
У тебе школа.
А мені нічого не задали.
Знаєш, що це?
Так. Машина для Моніки, ніби придане.
Це найцінніше, що у мене є.
-Зрозумів? -Так точно.
Моніка не зізнається, у чому річ, але я тобі довіряю.
Тримай.
Дбай про неї, наче це моя донька.
Звісно.
Люба моя. Так?
Зникни.
Ходи до мене.
Подбай про нього, добре?
-Зі мною буде в безпеці. -Не сумніваюсь.
Ходімо. Візьми ще це.
Ходімо, щоб на нас не чекали.
13. ХУДОЖНИЦЯ ЕВА
Певен, що ми тут знайдемо художницю Еву?
Вона виклала пост у соцмережах, що у неї тут виставка.
А це чи не єдине місце, де можна зняти кімнату.
Якщо це вона, вистачить її підпису
чи мусимо їхати до отця Віктора?
Стривай! Ти не можеш мене залишити з усім цим і поїхати собі!
Хіба я винна, що ти не знаєшся на стріт-арті?
То поясни мені, що воно таке, стріт-арт.
Але любий, чому ти так хвилюєшся, це без сенсу.
-Моє мистецтво не для всіх. -Без сенсу? Там тепер ремонт треба робити!
Але тепер це місце матиме свій характер, приваблюватиме нових людей.
Моя творчість не для всіх, це як… Ензо!
-Ево! -Що ти тут робиш?
Шукаю тебе.
Це твоя машина?
-Вас кудись підвезти? -Авжеж.
У тебе дитяче крісло, чудово!
Візьмеш мій багаж?
Яке гарне авто!
Прошу.
Що, ось так просто мене покинеш?
Ні, ну що ти!
Я зовсім не дивуюся, що тебе побачила.
Я відчувала, що ми зустрінемося.
Називай це збігом, долею, везінням, я знала, що це станеться.
Зірки мені сказали.
А нещодавно ти мені навіть наснився, і ти був просто «вау»!
-Можна дещо запитати? -Ти досі живеш у Варшаві?
Бо ми їдемо саме туди.
У мене там виставка. Я трохи нервуюся. Сподіваюся, все вийде.
Тоді залишимося там на кілька днів.
Але якщо Антку сподобається. Це для мене найважливіше.
-Ти не ображаєшся? -Тобто?
Через нас.
Не розумію, про що ти.
Але якщо ти втомився, я сяду за кермо, я вмію.
Хоча є краща ідея.
Десь тут на трасі є готель. Друзі про нього розповідали.
-Пошукаю в Інтернеті й там зупинимося. -Я хочу швидше додому.
Знаю, Ензо. Я теж.
Але глянь на них.
Нам треба перепочити.
-На жаль. -На жаль, що?
У нас немає двох вільних номерів.
-Боюся запитати, що у вас є. -Сімейний люкс.
Дві спальні із санвузлом.
Сімейний! Треба брати!
Заплатиш за нас, потім розрахуємось?
Звісно.
Залишила картку.
Будь ласка.
Чур я перша в душ.
-Слухай. -Тссс.
Ходімо.
І де я спатиму?
Може, ти на дивані, а я зсуну ті два крісла.
Це лише на одну ніч.
-Маєш розповісти Моніці про Еву. -Знаю.
-Хочеш, я розповім? -Ні.
Спершу поговорю з Евою, все з'ясую,
а потім подзвоню Моніці, гаразд?
-Обіцяєш? -Звісно, обіцяю.
Добре, принесу додаткову постіль.
Ева!
ВХІДНИЙ ВІД МОНІКИ
Радий тебе чути.
Щось дізналися?
Ми майже все владнали.
Завтра вранці їдемо додому.
Де ти?
Алло, Стефане?
Алло, я тебе не чую.
Нам довелося зупинитися в готелі.
Якийсь фестиваль народної музики по телевізору.
Аню, вимкни!
Я тобі передзвоню! Бувай!
Перепрошую.
До дна!
Ензо?
Ходімо. Пропустіть.
Давай, Міхал!
Тобі треба провітритись.
-Але тут так гарно! -Ходімо.
-Це найромантичніше місце! -Добре.
Яка краса!
-Яка романтична нічна прогулянка! -Гарно, так. Ходімо.
-Хоча б потанцюй зі мною? -Ево.
Ну ж бо, Ензо, один танець.
Що ти робиш?
Ензо, пам'ятаєш, як нам було добре на тому озері?
-Будь ласка! -Ево.
Хочу тобі щось розказати.
-Нікому не кажи. -Гаразд.
-Добре? -Так.
-Обіцяєш нікому не казати? -Обіцяю.
Гаразд, тож…
я на тебе не ображаюся,
але Антек — твій син.
Що?
Усе гаразд.
Усе гаразд, бо всесвіт дивовижний.
Вау!
Все добре.
Доброго ранку, мої любі.
Я так добре спала.
Шалена була ніч.
Привіт, сонечко. А де твої овочі?
Зараз принесу.
І що тепер?
Сніданок.
Чому ти мені не сказала?
Про сніданок?
А, тому що не хотіла тебе вплутувати.
Це був мій вибір, моє рішення, я не маю до тебе жодних претензій.
Де ви зупинитесь у Варшаві?
Я вас підвезу,
але завтра підемо до священника і скажеш йому те саме, добре?
До священника?
Я все поясню, тільки їдьмо звідси якнайшвидше.
Аж ніяік, їжа похапцем спричиняє виразку шлунка.
Щось ви сьогодні мовчазні, босе.
Не те щоб ви взагалі були говіркі,
але сьогодні?
Такі тихі.
Оце ви розбалакалися!
А чули, що сталося з фурою того Ґуцмана?
Якому ми кузов рихтували?
Він застукав дружину
з сусідом у гаражі.
Вона з переляку так натисла на газ, що…
мокра пляма.
То йдеться про жінку? Я знав.
Як на мене, вона не з вашої ліги була, босе.
Чорт забирай, Вісеку!
Займися чимсь, а не розводь мені тут!
Займуся.
Чом би й ні?
МАГАЗИН
-Ти підеш зі мною. -Навіщо?
Щоб не утнула якоїсь дурниці.
Як ти можеш так думати?
-Ево, ця машина… -Припини, це просто машина.
Годі базікати, вилазь.
Прошу.
Добре, але купиш мені щось на заправці.
Ензо.
Як тобі?
Гарно.
А тепер ти.
-Круто! -Так?
Я хочу пісяти.
То йди собі.
Що це на тобі?
-Чому ти не в машині? -Ева попросила морозива.
Потримай.
Куди поїдемо, котику? Можна хоч на край світу.
До Європи!
Як щодо Мексики чи Африки? Пам'ятай, мрії не мають меж, аміго.
Залишив його у машині.
Дай мені свій.
ВХІДНИЙ ВІД АНІ
Зараз не відповідаємо.
Зачекай, це тітка Моніка.
-Привіт, Моніко. -Алло?
Ти на гучному зв'язку. Тут Ева та Антек.
Привіт, це Антось.
Антек передає «привіт».
Люба, незабаром побачимось і, сподіваюся, сподобаємось одна одній.
Перепрошую?
Привіт, це Ева.
Залиш повідомлення і пам'ятай: всесвіт тебе чує. Бувай!
Сідайте, скільки вже на вас чекати?
Уже й покататися не можна.
-До речі, Моніка переказує вітання. -Що?
Ми поговорили, вона на нас чекає. Сподіваюся, щось нам приготує,
-Вмираю з голоду. А ти? -Так само.
Це не найкраща машина, на якій я їздила, але точно у п'ятірці кращих.
Має потенціал.
Як там, любий, розважаєшся?
Не забувай, світ належить нам.
Дивися, куди преш, козел!
-Пристебнися, будь ласка. -Ти бачив, як він їде?
То на чому я зупинилася?
Ось як це — бути сміливим і креативним художником у ці божевільні часи.
Через це я не можу ані повернутися додому, ані залишатися на одному місці.
То який у тебе план?
План?
-У мене є ти! -Що?
Та я жартую, не хвилюйся.
Але якщо гарно попросиш, поїдемо до того священника.
Я думаю про це весь ранок
і вважаю, це дуже гарна ідея, ось чому.
Антек не був у Варшаві, а я у столиці могла б розправити,
вибач,
свої мистецькі крила.
Хтозна, влаштую якийсь перформанс, вернісаж.
Стільки видів мистецтва.
Напевно знайду роботу. Я на цьому знаюся, до того ж
ти міг би ближче познайомитися з Анткем.
Побудете трохи разом.
-Що сталося? -Він повернувся!
-Директор повернувся! -З ревізією!
То ходімо!
-Ні, ми залишимося. -Так.
Ми тут провітримо.
-Постережемо твій кабінет. -Так.
Ходімо.
-Не хочеш, щоб я тут поприбирала? -Ходімо!
Ходи.
Ти не розумієш, Моніко!
-Він нам мститиметься. -Так!
Заспокойтеся, може, вже забув.
-Доброго дня! -Вітаю.
Залишите нас самих?
-Так. -Звісно.
Пане директоре!
Інспекторе!
-Перевірка? Але я тільки почала працювати. -Саме тому.
-Тоді я розповім про свої плани. -Я чудово знаю, де шукати недоліки.
Пам'ятайте, що мій попередник не подбав про деякі важливі речі.
Мене цікавить майбутнє, а не минуле.
Час для реструктуризації.
Пані директорко! Пане директоре, інспекторе!
Що трапилось?
Пані Марися мусила терміново піти. Може, отруїлася.
Хтось зараз є вільний?
Гаразд, тоді я заміню пані Марисю.
Стривайте.
Відколи це керівництво заміняє вчителів?
Відтепер.
«ЛЮДИНА — ЛИШЕ ОЧЕРЕТИНА, НАЙСЛАБША У ПРИРОДІ,
Хто скаже, який мед на вигляд?
-Кароліно? -Він жовтий.
Жовтий, гаразд, що ще?
Ні, пізніше.
-Так? -Липкий.
Липкий, супер. Запишімо це, що ще?
Солодкий.
-Пані директорко, я… -Даруйте, але ми домовлялися на понеділок?
-Так. -То до понеділка, прошу.
Гаразд, записали, так? Жовтий, і ще який?
Рада, що ви тут, треба поговорити.
Це щодо мого Алана, він надзвичайно обдарований.
Але гадаю, його недооцінюють.
Він ще не отримав жодної п'ятірки.
Так, бо в класах з першого по третій ми не ставимо традиційні оцінки.
-Хлопці! -То як я знатиму, що він кращий?
Ручаюся за Алана, що він чудовий учень,
але зараз не місце і не час для цієї розмови.
-Приходьте завтра вранці! -Вибачте.
-Пані директорко, аудит від страхової. -Аудит? Зараз?
Господи, Моніко, що тут відбувається?
-Інспектор вже почав обхід. -Йди, ми про все подбаємо.
Діти, сідайте! Приберіть це!
Тиша!
Пропоную почати трохи здалека.
Вже є якісь результати?
Ми пройшли перевірку?
Сьогодні я відвідую старі місця.
Перевірка почнеться завтра.
Перепрошую.
Моніко!
Моніко! Рада нарешті познайомитися.
Люба, щойно зустрілися, але таке враження, ніби знайомі багато років.
-Ензо стільки розповідав про тебе. -Невже?
Але не схотів зупинитися дорогою,
щоб купити тобі подаруночок від нас.
Від вас?
Антоні, п'ять років. Радий знайомству, тітонько.
Привіт, Антоні.
Браво, любий!
Який у тебе гарний дім!
Не варто було прибирати заради нас. Люба, я б допомогла.
Дякую, Ензо, займися ним.
А я,
я вип'ю кави.
Отакої!
Ти забув мені про щось розповісти?
Вода.
Я вода.
Я — вода.
Я — струмок.
Я відчуваю, що твоя аура трохи закрита. Зараз.
Ця дивовижна штучка вивільняє справжню чисту енергію.
Моделі мислення, всі ці… вибач.
Я займаюся саморозвитком і духовним наставництвом.
Я оце подумала.
Так приємно з вами розмовляти. Ви такі фантастичні люди.
Котику, а тобі не час вже спати?
Гаразд, то, любі,
де ви нам постелите?
Дякую, що дозволила їм лишитися на кілька днів.
У вас є кондиціонер?
-У шафі, на верхній полиці. -Дякую!
Ти не мусила цього робити.
Але зрозуміло, що вона тут нікого не знає.
-А є зубна паста без фтору? -Ні.
Чому ти мені не розповів?
-Я не знав. -Справді?
Він справді не знав.
А крем для рук?
Добре, сама знайду.
Дідько.
Доброго ранку, душа моя!
Вибач за безлад, але учора ввечері було так чудово,
що я трохи дала собі волю і пів склянки перебрала.
Не хвилюйся, я зараз усе приберу.
Може, хочеш якісь фрукти?
Чи зварити тобі каву «П'ять стихій»?
Ні, дякую.
Знаєш, Антек не міг уночі заснути
Цілу ніч крутився з боку на бік.
А потім пішов будити Ензо. Добре, що він тут почувається як удома?
Так.
-Привіт. -Привіт, любий.
-Добрий ранок. -Доброго ранку.
-Хочеш апельсинку або каву? -Напевно, каву.
То я тобі зварю.
Тобі не холодно?
-Що? -Тобі не холодно?
Вибач, така вже я — мені завжди тепло.
Могла б тут стати серед кімнати геть гола, і все одно піт спливав би тілом.
Знаєш, як це, гаряча кров.
Авжеж.
Вибач, я на хвилинку.
Любий,
я дзвонила щодо весільної зали.
Нас чекають там за два дні. В «Амбарасі» на Ловицькій.
На Ловицькій?
Якось була там з одним художником. Неймовірна історія, ви ще не чули.
Він викупив для мене весь запас шампанського з Шампані.
Того справжнього, як ми колись пили, пам'ятаєш?
То може вип'ємо кави?
Філіжанки там?
Моніко, тут усе не так!
Ось чому я не відчуваю припливу енергії, а ти вранці така опухла.
Ходімо, я допоможу. Не хвилюйся, ми тут усе змінимо.
Все ясно! Ну ж бо, тримай.
Не зараз. Мені час збиратися на роботу.
Але ж це для здоров'я!
Я хотіла допомогти.
Так, знаю.
Ево, одягнися. Нам вже час їхати, добре? Дякую.
Я ще вчора навіть не була певна, чи хочу сім'ю.
Але коли на них дивлюся,
то не знаю, відчуваю…
Ревнощі?
Може, трохи.
Знаю я цей тип.
Це про мене?
Ні, про Еву.
Така ніби безпорадна, бідолашна, не хоче нав'язуватися,
а завтра вже летить на Канари з твоїм чоловіком за твої гроші.
-А ще раніше у твоєму ліжку… -Вісеку, ти мав чекати в машині.
Я пити схотів.
-Годі базікати. -Що? Хтось має їй це сказати.
Ти прихистила у себе
незнайому жінку з дитиною.
А що як це не його дитина?
Є докази?
Послухай.
У друга мого друга є друг, чий шурин — приватний детектив.
Вісеку, ходімо. Бувай, Моніко.
Бувай, тату.
-Скину тобі номер. Він найкращий. -Ходімо.
Дякую, не треба.
Чого уставився?
Скажу йому, що це непорозуміння, і ми все залагодили.
Ух ти, тут так гарно.
Допомагатиму вам, чим зможу.
І хочу проводити з Антосем якомога більше часу.
-Але… -Але що?
Ці дні були божевіллям.
Час вертатися до нормального життя.
Ви завжди можете на мене покластися,
але я люблю Моніку і беру з нею шлюб, гаразд?
-Гаразд. -Добре.
Антек, ручки.
Схоже, вам вдалося вирішити всі проблеми.
Так.
Ходімо за мною.
Тут так гарно!
Подобається?
Зачекай.
У них нібито більше каяття, отче.
Чи вдалося вам розв'язати всі ваші проблеми,
дитино моя?
Слава Ісусу Христу!
Ми вирішили…
Я розмовляю з Евою.
Навіки-віків! Амінь!
Кажи, будь ласка.
Так, ми про все домовились.
Ми саме…
Продовжуй, дитино моя.
Ензо взяв нас під свою опіку,
хоче бути частиною життя Антося,
про якого він не знав, але це не його провина, а моя.
Те, що про нього пишуть на пліткарських сайтах, неправда.
Не вірте їм, він чудова людина.
Я радий, що ти засвоїв урок, синку.
«Працьовита бджола і з гіркої квітки мед збирає».
Це з Біблії?
Ні, це народне прислів'я.
Станіславе.
Автор невідомий.
Оскільки все вирішено, не заважатимемо.
Перепрошую, я ще дещо хотіла сказати.
Ензо — як той гарний самаритянин з Біблії.
Він нас привіз, одягнув, нагодував, дав дах над головою,
і дозволив нам жити у нього вдома аж до весілля,
на яке запросив нас як почесних гостей.
Добре, ходімо.
Одну хвилинку.
Не всі гріхи молодості можна виправити,
але завжди треба цього прагнути.
Станіславе, запиши.
І пошир.
Готово.
«…АЛЕ ЗАВЖДИ ТРЕБА ЦЬОГО ПРАГНУТИ».
Так.
Моє незадоволення тобою
менше, ніж минулого разу.
Відтак я можу офіційно підтвердити дату весілля.
Побачимося за три тижні, і нагадай своєму братові.
Про що?
Він знає, про що.
Мамо!
Пам'ятай!
-Він за тобою стежить! -Хто?
Бог?
Ні.
Наш отець парох.
Ходімо.
Добре, сонце, я буду вільна.
Ось ви де!
Мені треба попрацювати. Будь ласка, не заходьте до студії, добре?
То що?
Звісно.
Завтра? Чудово.
Ензо!
Салют!
Це ваш улюблений Ензо, знову у кріслі.
Те, що сьогодні вас не так багато,
доводить, що остання моя тема не всім пасує,
і не всі до неї готові.
Безпека.
Це не так вибухово і цікаво, але теж дуже важливо.
Та не хвилюйтеся.
Ми говоритимемо не лише про теорію.
Тайм-аут.
Антку, стривай! Зачекай!
Антек.
Іди сюди.
ЩО ВІДБУВАЄТЬСЯ? МИЛО.
Вибачте, але мушу зупинити шоу через…
Антоні, п'ять років. Радий знайомству.
Це він змусив мене усвідомити важливість безпеки й турботи про близьких.
АЛЕ ЯКА МАЛЕЧА!
Антоні.
РЕСПЕКТ. ЦЕ НОВИЙ ВЕДУЧИЙ?
Будеш моїм помічником?
Так?
Ти знала, що брат був у тебе закоханий?
-Ні! -Це правда.
Він був такий милий.
Милий? Мав такий дурнуватий вигляд.
-Ні! -З тією зачіскою?
Привіт!
Нарешті, ми тебе чекали!
Має бути вагома причина
пити моє шампанське для особливих випадків.
Ти мене дивуєш — звичайна шипучка для особливих випадків?
Моніко, пробач.
Ева влаштувала сюрприз.
-Звісно, Ева -Зараз.
Послухай, сьогодні завдяки винятковому збігу обставин…
Який ще збіг? Це все завдяки нашому Антосю!
Саме так.
Завдяки Антосю
я зробив найкраще шоу в житті.
60 000 глядачів менш ніж за 20 хвилин.
Але найважливіше, що перед появою Антося
кількість глядачів впала нижче 1000.
-Вітаю, любий. -Дякую.
А Антося можна так використовувати?
Але він дуже щасливий.
І чом би й не заробити кілька грошей, знаєш, скільки коштує зараз навчання?
Я вже за годину отримав три пропозиції про співпрацю.
-Чотири. -Так, чотири! Остання щойно прийшла.
І не думаю, що варто приймати їх усі одразу.
Це чому?
Важливо, який посил ти хочеш донести.
Як що, можу з цим допомогти.
Чудово.
Але досить. Ні слова про роботу. Годі.
Вибачте, мені треба лягти. Я втомилася.
Але ж ми святкуємо!
І у вас це чудово виходить.
-На добраніч. -Добраніч.
Агов.
Ти чого?
Навела порядки на нашій кухні, тепер прийде до спальні?
Не перебільшуй, просто
вона намагається бути милою.
Ти впевнений?
Ти так добре її знаєш?
Це був короткий роман кілька років тому.
Отож-бо й воно.
Навіщо вона сюди приїхала?
Я не вірю в її щирість.
Щирість щодо чого?
Щодо всього.
Ти про Антося?
Але ж це мій син.
Ти у цьому впевнений?
То це твоя зустріч?
Просто
у мене
багато роботи.
Тому не відповідаєш на дзвінки?
Я дуже зараз зайнятий.
Базилі, я тебе чимось образила?
Я не знаю, може,
нібито вечеря всім сподобалась.
Я точно запам'ятаю її надовго.
Справді, маю багато роботи.
Але що насправді відбувається?
Я просто думаю…
чи нам не слід трохи уповільнити темп.
Особливо зараз, коли приїхав твій син.
Я не хочу ставати між вами.
От і все.
Але я не проти ділити між вами час.
Я подзвоню.
Пані директорко, Моніко,
можу до вас так звертатися, бо ми з вами колеги за фахом?
Я ціную ваше прагнення ввести школу у 21 століття,
але, на жаль, деякі з ваших працівниць
застрягли у 19 столітті.
Я вважаю, у нас чудовий персонал.
-Ви так вважаєте? -Так.
Шановна колего,
ми обоє знаємо, про кого йдеться.
Повна відсутність розуміння електронної системи ведення журналів.
Брак мультимедійних елементів у програмах.
Невикористання аудіовізуальних матеріалів на позакласних заняттях.
Жодних навчань онлайн.
І ці особи не знають англійської.
Цей заклад вже давно потребує реструктуризації,
а шкільна рада уважно за вами стежить
і оцінює, чи ви справляєтесь як директорка школи,
чи ви просто телевізійна зірка.
Нічого не можна зробити?
Можна.
Завжди є вихід.
Шановна колего, але старі дерева не пересаджують.
Старі дерева виривають із корінням,
ріжуть бензопилою на друзки, спалюють,
вкидають до мішка і — у річку.
Та й по тому.
Усі на вихід, по двоє! Це небезпечно! Покваптеся!
Будь ласка, пропустіть.
Ситуація під контролем. Я все погасив.
Добре, що я був тут.
Пані Моніко, ані учні, ані вчителі не постраждали.
Прошу мені не дякувати. Допомагати — моє друге покликання.
Ну,
я.
Але ж там ніколи датчик не працював.
Ти абсолютно безвідповідальна. Я роками тобі про це торочу
Годі до мене сікатися!
Шпиняєш і шпиняєш мене без зупину.
Якби ж це працювало.
-Як горохом об стіну! -Зачекай!
-Вже вся стінка дірява від того гороху! -Боженко!
-Звісно, тепер «Боженка»! -Стривай!
-Відкличте пожежників. -Авжеж, пані директорко.
Дякую.
ЧУДОВИЙ ДУЕТ!
На сьогодні все.
А завтра ми поговоримо про глуш…
Про глушники.
-Глушники. -Саме так.
-Глушники! -Так!
Дякую, що були з нами. До зустрічі!
Бувайте!
Дивися, хтось надіслав сердечко!
Так, нам надсилають сердечка. Дякую.
Ми круті, дай п'ять!
Супер!
Марчине?
Що це таке?
Наші заяви на звільнення.
Але я не збиралася вас звільняти!
Відправлю вас на комп'ютерний курс чи англійську.
-Моніко, ми все знаємо. -Так.
Ми підслуховували під дверима.
-Ми випадково почули. -Так, іноді ми так робимо.
-Ми чули твою розмову з директором. -Так.
І він має рацію.
Дідько,
ми так розлютилися!
І мені треба було терміново покурити, і нові датчики диму збожеволіли.
Але потім емоції вщухли.
-Ми не хочемо створювати тобі проблем. -Саме так. У тебе є плани.
А ми тобі тільки заважаємо.
-Я не згодна. -Моніко!
Школі потрібно рухатися вперед,
а нам усе одно скоро на пенсію.
Ось побачиш, усе буде добре.
Ми знаємо, що робимо. Ходімо.
РОЗІРВАННЯ ДОГОВОРУ ЗА ЗГОДОЮ СТОРІН
Привіт, Моніко.
О, привіт!
Я тут була поряд і вирішила заскочити, дізнатися, як справи.
У мене?
Добре, власне, я їхала півтори години через пробки,
щоб дізнатися, що з твоїм татом?
Останнім часом він дуже замкнувся.
Я думала, можливо
під час тієї вечері у мене вдома
щось сталося, про що я не знаю?
Може, він зробив крок назад,
щоб дати вам з Деміаном більше простору?
Отже, річ у Деміані.
Не заважатиму.
-Дякую, мушу їхати. -Без проблем.
Про тебе пишуть усі сайти.
Геніальне тріо: батько, син, машини.
Маю до тебе бізнес-пропозицію.
А як же чорний список?
Ти ж розумієш, що потрібен був час, щоб реабілітуватися.
-А Алісія? -Алісія тут більше не працює.
Її перевели з Гамбурга до Шанхая.
Гадаєш, вона забула?
Ензо, вона не забуває.
Але у неї зараз 100 000 нових підлеглих, тож вона зайнята іншими справами.
Польське видавництво належить мені, і маю для тебе хіт.
Чуєш, хіт? Ралі Дакар.
Саме так!
А бюджет?
Вище — тільки небо?
Що?
Ні, піду нагору обговорити це з радою.
Знаю, ти завжди про це мріяв.
На зв'язку.
З дороги!
Я перетворюся на цього.
-І на цього. -Привіт!
Привіт!
І на того.
-Який я маю вигляд? -Гарний.
Просто гарний?
У мене важлива зустріч,
я хвилююся, прошу підтримки, а ти кажеш «гарно»?
Цього замало.
А міг би мені позичити пару сотень?
Мою нову картку надіслали на стару адресу, тож потрібні дві сотні.
У мене немає готівки.
О ні! Це жахливо.
Але у тебе є картка.
Що буде, то й буде. Гарний день, тримай.
Тобто в мене вихідний, а ти подбаєш про малого?
Добре. Пам'ятай, я тобі довіряю. Ми родина.
Ладнаємо в праці, впораємося у житті.
Бувай!
-То у що пограємось? -У казино!
Літак наближається!
Ще одну.
-Дивися, що це? -Ні!
Що це за гидота?
Агов!
Ні!
-Ось тобі! -Стривай!
Досить! Ні!
Ні!
Заспокойся, скажеш, коли. Увага! Готовий?
Мамо!
Що відбувається?
Мамо!
І так увесь час!
Ева ще не повернулася, на дзвінки не відповідає.
Антку! Що відбувається?
Ти сумуєш за мамою?
Мамо!
Боже, Антку, заспокойся!
Усе гаразд. Не хвилюйся. Усе буде добре.
Пробач.
Був важкий день.
Подзвонимо мамі?
Так? Упевнений, вона скоро повернеться.
Іди до мене, малий.
Привіт, це Ева.
Залиш повідомлення і пам'ятай: всесвіт тебе чує. Бувай!
Доброго ранку.
Ева досі не відповідає.
Може, щось сталося?
Мама іноді так робить. Іноді її трохи немає.
А що ти тоді робиш?
Я тоді з тіткою чи бабусею, або з іншою тіткою, або…
Не знаєш, коли мама повернеться?
Може, завтра, або вчора.
А скажи-но мені,
не знаєш, де можна маму знайти?
Ні.
-У неї тут є якісь друзі? -Тільки ви.
Тільки ми.
Не знаю, що робити.
Дзвонитиму, врешті відповість.
До речі, котра година?
Трясця, маю бігти!
-Цілую. -Бувай.
Тримай.
Не забудь, що сьогодні у нас зустріч у ресторані.
Це вже сьогодні?
Ні, учора.
Усе, я пішла. Бувайте!
Привіт, це Ева.
Залиш повідомлення і пам'ятай: всесвіт тебе чує. Бувай!
Поговоримо про будову рослинної клітини.
Так, ендоплазматичний ретикулум.
Дуже добре. Тепер Вікторія.
Що далі? Рибосоми.
Чудово. А тепер?
Якщо поставити столи поперек, можемо розмістити понад 50 гостей.
Гаразд, поговоримо про меню та декорації.
-Антосю! -Мамо!
Привіт, котику!
Яке дивовижне місце!
-Атмосферне, та ще й у стилі бохо. -Де ти була?
-Багато простору. -Дякую.
А що як буде дощ?
Ми до цього готові, маємо величезний балдахін.
-А якого кольору? -Кремовий, як цей.
А освітлення?
Маємо 65 свічок.
Чудово. Нам потрібно багато світла.
Можемо запалити ліхтарі і розвісити ще кілька гірлянд.
А місце для танців?
Це тут.
Однозначно мало.
Однозначно досить.
-Вітаю. -Вітаю.
Подружка нареченої?
Наречена.
Тоді ви — дружка?
Ні, це просто
мама мого сина.
Звісно. Клієнт знає краще.
Я думав, мене вже нічим не здивуєш.
Обговорімо меню.
Ми за все заплатимо.
Я гадки не мав, що вона прийде.
Зачекайте!
Де ти була?
Слухай, неймовірна історія.
Я зустрілася з другом, якого давно не бачила.
І що, не могла нам повідомити?
Ні. Ми поїхали за місто, і перед нами на дорогу впало дерево.
Ми не могли проїхати, а потім почало лити як з відра.
Автобуси не ходили,
а мій телефон розрядився.
От бачиш?
Ми дзвонили мільйон разів, був сигнал.
Найгірше те, що не прийшла моя нова кредитка,
тож навіть на таксі б не вистачило.
Бачиш? Вона не могла.
Нова картка? Коли була у банку?
Мені не треба було йти, я їм подзвонила.
А яку ти вказала адресу?
-Моніко, у чому річ? -У тебе син.
Так, у мене син.
Та я лишила його з вами.
І ви нібито набагато відповідальніші за мене.
Нічого такого не сталося, правда?
Думаю, треба відкласти весілля.
У тебе зараз важливіші справи.
Ми зачинені.
Де тато?
Пішов.
На вечерю.
З ким?
З Александрою.
-Хоч у нього все добре. -Щось сталося?
Та ні, нічого.
Ева сталася.
Але пусте.
Маю для тебе дещо.
Я найняв того детектива.
Я ж просила, не треба.
Між нами були непорозуміння, але ти мені як молодша сестра.
Вважай це моїм весільним подарунком на нове життя.
Роби, що хочеш. Я закінчив роботу пів години тому.
Добрий вечір.
Привіт.
-Вітаю. -Вітаю.
Ти не казала, що матимемо компанію.
Тебе щось не влаштовує, любий?
-То може я краще… -Сідай.
Прошу, сядь.
Ти не хотів зі мною говорити, то тепер слухай.
Обидва слухайте, я не повторюватиму.
Зараз я скажу, що мене не влаштовує.
-Син відвідує мене двічі на рік. -Тобто?
А переїхати до Штатів пропонує
тільки тому, що вважає, що мені тут немає чим зайнятися.
У нас із Шаніс купа обов'язків, ми займаємося дітьми.
Дітьми займаються Шаніс з нянею.
А твої обов'язки вганяють тебе в депресію.
Звідки ти знаєш?
Як би тобі пояснити, любий — я знаю тебе все твоє життя.
-Готові замовити? -Хвилинку.
І уяви, хоча я не займаю високу посаду на Уолл-стріт, я маю власне життя.
Я приїжджатиму до вас якомога частіше
і допоможу, чим зможу.
Але це Базилі тут зі мною.
Завжди.
Щоб там не було.
Будь ласка, пляшку найкращого білого вина
з собою.
Поміркуй над цим.
Чому ти мені не сказав про розмову з Деміаном?
Не хотів втручатися у ваші сімейні справи.
І заважати тобі з переїздом.
До того ж, Оло, що я міг тобі сказати?
Ти боїшся бути зі мною?
Ні.
Так.
Не знаю.
Ми вже не молоді.
-Отож, я не хочу бути сама. -І я не хочу.
Ти певен?
Я певен.
Ти мені потрібна, Оло.
І навіть ті твої кури.
Жартую.
Я їх покохаю теж.
Розумієш, я
відсторонився, бо
я хотів перевірити,
тобто переконатися,
чи…
Мій найкращий світ тут.
З тобою.
-Смачно. -Угу.
Я знаю, нащо ти приїхала.
-Що? -Моніко, ти про що?
Гадаю, Ева знає, про що я.
Ти йому скажеш, чи я?
Упізнаєш це?
І ще це. Почитай.
ДОГОВІР НА ПРИВАТНЕ РОЗСЛІДУВАННЯ
Почнімо із самого початку.
Чому ти весь час переїжджаєш?
Чому у тебе немає рахунку в банку?
Ти приїхала до Варшави, бо тікала від кредиторів.
Звідки ти знаєш?
Ти думала, ви знову зійдетеся.
Що ти мене позбудешся.
Моніко, припини.
Так.
Я цього не планувала, але потім побачила, як ти зблизився з Антосем,
і я подумала — пробач, знаю, що це дурість, тепер я розумію.
Я подумала, що це може бути наш дім.
Наше місце.
Разом з Ензо.
Але Антось — мій син?
Я не знаю.
Піду нагору збирати речі.
Пробачте мені.
Ти найняла детектива?
Це не я його найняла.
-Мені не слід було це читати. -Так, не слід.
Може й тест на батьківство замовила?
Я б так не вчинила.
Якщо ти не хочеш власних дітей, навіщо відбирати у мене сина?
Гадаєш, це так легко?
Дивитися, як ти заводиш сім'ю з іншою жінкою?
-Ева мене не цікавить! -А вона в курсі?
Бо вона склала чудовий план, де для мене немає місця.
Прикро, що ти не бачиш, скільки Антось для мене значить.
Прикро, що ти не бачиш, що дозволив Еві стати між нами.
Твоя правда.
Треба відкласти весілля.
Привіт, це Ева.
Залиш повідомлення і пам'ятай: всесвіт тебе чує. Бувай!
Не відповідає.
Кепсько.
Не варто було відкривати конверт.
Мабуть, але тоді ти б не дізналася.
А тепер Ева з малим блукає містом.
Слухай, може, зі мною щось не так?
Стефан хоче бути батьком, а я зовсім до цього не готова.
Може, йому краще бути з тією, хто це цінує?
Допоможеш скасувати весілля?
Що?
Не можу зараз цим займатися.
Ти впевнена?
Ого.
Отакої.
ДО: ЕВИ Я МОЖУ ВАМ ЧИМОСЬ ДОПОМОГТИ?
Стефане!
Я не хочу нагадувати,
але ти вже втретє сюди переїжджаєш.
Я просто хотів побудувати стосунки з сином.
А ти не думав про Моніку у цій ситуації? Як вона почувається?
Зараз хочеш скасувати весілля. Ти впевнений?
Треба це обміркувати.
Постійно ви щось обмірковуєте.
Аню! Не підслуховуй!
Рішення про створення сім'ї мають приймати двоє.
Не можна нікого ні до чого примусити,
але завжди можна дати собі час.
Ти себе зараз чуєш?
Знову розмовляєш, як батько.
Чому ти так квапишся з дітьми?
Справді хочеш міняти підгузки і не спати вночі?
А зараз ніби чую маму. Зробила домашнє завдання?
Аню!
Дозволь дядькові руйнувати своє життя, іди до своєї кімнати.
Поговоримо, коли подорослішаєте.
Ти диви.
Точно як мама.
-І ти тут? -Знову щось вирішуємо за них?
Може підемо разом на пиво.
Запрошую.
Ти перший.
Боже, благослови.
Бог благословить.
Слухаю, панове.
Вибачте, отче, що забираю ваш час. Я тут через Моніку.
І Ензо, тобто Стефана.
Я так і подумав. Було надто легко.
Ні, Сташку, це я так подумав.
Хіба так.
Річ у тім, що ми маємо скасувати весілля.
Відкласти.
Зрозуміло.
Мабуть, закоханим треба трохи більше часу.
Зрозуміло.
Тоді мені не залишається нічого іншого, як відповісти
своєю улюбленою цитатою з Біблії.
«Ні».
Тобто?
Ні.
Це не перший і, на жаль, не останній такий випадок.
Але як бджоли важко працюють, збираючи нектар,
щоб потім перетворити його на мед,
так і люди мають працювати над любов'ю
і зміцнити її обітницями.
Схоже, отець Віктор має план.
Добре.
По-перше, ані слова Моніці й Ензо.
«Іноді кохання доводиться рятувати
попри впертість закоханих».
Це теж Святе Письмо?
Навпаки, це слова отця пароха,
а я опублікував це на нашій сторінці з нагоди Дня Валентина.
А любов між Стефаном й Монікою видно, як на долоні.
Гаразд.
Ось що ми зробимо. Ходіть ближче.
Можете підписати прощальні листівки?
Звісно.
За хвилину починаємо пікнік. Ви готові?
Риби пливуть на глибині Пташки ширяють в вишині
В непролазній глушині Медом ласують ведмеді
Ми всі разом живемо Кожен місце своє має
Разом дім будуємо Кожен про нього дбає.
Перепрошую, колего.
Я чув про ваше рішення щодо вчительок.
Мушу визнати, я за вас хвилювався.
Боявся, що ви занадто чутливі для цієї посади.
Що ви будете
думати про людей, а не про результати.
Я дуже радий,
що ви зрозуміли, що на першому місці — результат.
Результат, а не люди.
Гарна робота!
Еко, еко, екологія Кожен день зелена гра
Кожен день зелена гра.
Дуже вам дякую.
Щиро усіх вітаю на першому інтеграційному пікніку школи.
Коли я посіла посаду директорки,
я пообіцяла, що введу школу у 21 століття.
Зосередилась на майбутньому і забула про те, що маємо
Якщо увійти у 21 століття
означає позбутися улюблених серед дітей вчителів,
я волію залишитися у 20-му.
Я не приймаю вашої відставки.
Натомість я подаю
свою власну.
У ваші руки.
Гадаю, час повертатися туди, де моє місце,
до дітей.
Браво!
Браво, Моніка!
Моя люба, Боже!
Дякуємо тобі!
Але сказала, просто в око! Хай директор засуне собі в дупу.
Засуне що, куди?
До носа.
Ніколи,
повторюю, ніколи ви не пасували для цієї посади!
Ви звичайна, проста вчителька.
Чудово, мені більшого й не треба.
Боже.
Його манерам і докторський ступінь не допоможе.
Боже мій.
-Алло? -Привіт.
Твоя пропозиція про допомогу ще в силі?
Ти де?
Неймовірно. Хто б міг подумати? Такий маленький канал.
Перші відео, зняті на телефон, і бац!
100 000 підписників.
І це лише за одну трансляцію. Неймовірно.
Але не хвилюйся, Ензо, ми не залишимо тебе з цим наодинці.
Один підпис, і команда найкращих фахівців
плюс трансляція на весь світ — твої.
-Ні. -Не зрозумів?
Стаття сьома, пункт третій, підпункт С.
«Редакція здійснює творчий контроль над створеним і представленим контентом».
Це стандартне формулювання, формальність.
Насправді ідеї від тебе, а ми їх лише редагуємо.
А пункт про відмову у конкуренції?
Ти все ще хочеш вести той маленький канал?
Не хвилюйся, ми добре тобі заплатимо.
-Звучить заманливо, але… -Але що?
Ензо?
Подумай! Знову на вершині.
Жінки, події, вечірки. І ти.
Ти, друже.
Мільйони людей дивляться лише на тебе. Хіба ти не цього хотів?
Сам дивуюся, що це кажу, але
ні.
Мені подобається те, що є.
Що?
Що? Як це, «подобається те, що є»?
Привіт.
Я тобі допоможу.
Заради Антося.
Ти не боїшся, що я вкраду в тебе Ензо?
Пробач, я не хотіла зробити тобі боляче.
Я думала, що Ензо — мій шанс.
Мистецтвом багато не заробиш, а у мене купа боргів і дитина.
Я справді робила, що могла.
Брала кредити, грала в карти,
а одного разу навіть
мало не вийшла заміж за багатія, який продавав добрива.
Але це не те, що між тобою й Ензо.
Що саме?
Любов.
Мамо, що тепер?
-Ходи сюди! -Тепер я про вас подбаю.
Ні, люба.
У тебе завтра весільні клопоти.
Весілля скасовано.
А зараз маємо важливіші справи.
Треба знайти вам житло.
Ходімо, малий, допоможеш.
-Біжи. -Ця валіза така важка!
СЬОГОДНІ ТВОЄ ВЕСІЛЛЯ
Любий, що ти тут робиш, ти не мав учора їхати?
Я довго думав,
і хотів би залишитися ще ненадовго, якщо можна.
Звісно.
Прошу пробачення, мамо.
І у тебе, Базилі.
Мені було соромно, що я не тут, з мамою.
Дякую за те, що ти робиш.
Мир?
Так.
-Ходімо? На що чекаємо? -Щоб тепер мої діти прийшли до тями.
Непогано.
Дивний маршрут.
Ні, чому?
Що це за ресторан?
Ресторан?
Ну, знаєш, такий особливий.
-Щось ти не договорюєш. -Ні, правда.
Що як я захочу додому?
Ну…
-Яцек! -Що?
Що відбувається?
Нічого не відбувається.
Просто
я не скасував весілля.
Що?
Куди ти мене привіз?
Панчохи?
Ти ж ненавидиш панчохи?
Ти не скасував весілля?
Кого ти обманюєш — ти без неї жити не можеш!
А як не хочеш одружуватися, то скасуй це сам.
Хто перший?
Не я. Ти?
Я мрію стати батьком.
А я не готова стати мамою.
Мені нудно.
Що?
Мені нудно.
То це кінець?
Скасовуємо весілля?
Виходить, що так.
Іноді доводиться відпускати.
Принаймні ми спробували.
Ти — найкраще, що у мене було.
І хоч ми розходимось, я завжди тебе кохатиму.
Гаразд.
-Починаймо. -Але ж…
Я сказав: «Починаймо».
Ходімо, янголята.
Чекайте!
Я тут!
Я встиг!
Вибач, машина зламалась.
Ходи сюди.
Сідайте, будь ласка.
Мед
є найвищою формою досконалості
у царстві тварин.
А для людей цим медом є
любов.
Іноді вона приходить несподівано.
Дивишся комусь в очі
і одразу розумієш, що це вона.
Не звичайна закоханість,
а справжня любов.
І тоді ти знаєш, що це вона.
Любов
у квадраті.
Ваша любов.
Вітаю, Моніко.
-Дякую. -Справді, з усього серця.
І у мене для вас подарунок, це тест на батьківство.
Я його не відкривала.
Я теж не відкриватиму.
Антось — мій син.
Незалежно від результату, так?
Дякую.
Як ми чудово все придумали.
Тобто хотів сказати, що отець парох це прекрасно придумав.
Але визнайте, отче, не без моєї участі й допомоги.
Переклад субтитрів: Христина Руденко