Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Puteți să-mi spuneți
ce e în neregulă cu persoanele de culoare?
Ce e în neregulă cu ele?
Cum adică?
Ce e în neregulă cu persoanele de culoare?
În 1860,
senatorul de Mississippi, Jefferson Davis, în Senatul Statelor Unite,
s-a opus legii de finanțare a educației pentru cei de culoare.
Pentru a justifica asta,
a inventat o poveste despre care spunea că e din Biblie.
În acest basm,
după ce Cain a fost exilat din Grădina Edenului,
a dat peste Ținutul Nod.
Iar în Ținutul Nod, conform senatorului Davis,
se aflau animalele și fiarele
care fuseseră create înaintea lui Adam și Eva.
Printre aceste fiare,
se afla un grup de animale cu piele mai închisă.
Senatorul Davis vorbea despre persoanele de culoare.
„Inferioritatea negrilor e voia Domnului”,
a spus el,
„după cum ne confirmă istoria.”
Asta e povestea spusă de senatorul Davis,
același senator care avea să devină
președintele Statelor Confederate,
pentru a justifica ideea
că inegalitatea dintre rasele negre și albe
a fost marcată de la început.
PREȘEDINTELE STATELOR CONFEDERATE
Ce se întâmplă când spunem aceste povești și mituri
despre cine sunt cei de culoare
și care este rolul lor în societatea americană?
Poveștile care vorbesc despre tot ce e în neregulă cu ei
devin noțiuni elementare,
TICHETE DE MÂNCARE
care apoi ajută la răspândirea ideilor false
despre persoanele de culoare.
Trebuie să ne privim istoria dintr-o perspectivă sobră.
E o luptă adevărată.
E o luptă de idei importantă.
Întrebarea e:
„Cum punem la îndoială ce ni se spune și ce acceptăm?”
Pentru că cineva pune la cale asta.
Pune la cale asta în folosul nostru sau al lor?
MARCAȚI: O ISTORIE A RASISMULUI ÎN STATELE UNITE
DUPĂ CARTEA SCRISĂ DE DR. IBRAM X. KENDI
Când vorbim despre rasă,
trebuie să spunem că rasa n-a fost mereu un lucru limpede.
PROFESOR ȘI AUTOR
Acea apă a fost traversată de oameni
din Fula, Igbo, Yoruba, Wolof, Mandinka.
Dar, undeva, dincolo de Atlantic,
am devenit o comunitate.
Adesea, presupunem că rasa se referă doar la culoarea pielii,
PROFESOR ȘI ACTIVIST PENTRU DREPTURILE CIVILE
sau la calitatea părului.
Dar se referă la sclavie.
Cred că e important ca oamenii să știe că „sclavii” originali
PROFESOR DE ISTORIE
nu erau cei care arătau ca mine.
Târgul de sclavi din Europa de Vest
fusese dominat de sute de ani de slavii din Europa de Est.
Originea termenului „sclav” e „slav”.
Atunci, de ce, brusc, îi înrobim îndeosebi pe africani?
INVENTAREA APARTENENȚEI LA RASA NEAGRĂ
Trebuie să ne amintim
că sclavia face parte din istoria omenirii.
Oamenii se înrobesc reciproc.
Au făcut asta de când au existat imperii, state și războaie.
Dar ceva diferit s-a întâmplat în 1444.
E momentul în care primul mare transport de prizonieri,
care fuseseră capturați de portughezi în Senegambia,
sunt aduși în Portugalia pentru a fi vânduți.
Pentru mine, acesta e începutul
ISTORIC
a ce avea să devină comerțul transatlantic cu sclavi.
Prințul Henric al Portugaliei
a înțeles valoarea poporului african pe piețele de sclavi din Europa de Vest.
Erau mai valoroși decât slavii est-europeni,
pentru că le era mai greu să fugă
și să se integreze în populație.
Așa că a finanțat expediții la sursă.
Când prințul Henric a venit în Africa,
a avut ocazia să ia ceva.
A folosit o metodă pentru a obține ce voia și a funcționat.
Prințul Henric n-a vrut să recunoască
faptul că îi înrobea pe africani în mod violent pentru a se îmbogăți.
L-a trimis pe cronicarul regal, pe nume Gomes Zurara,
să-i scrie povestea.
Gomes Zurara i-a justificat comerțul cu sclavi,
spunând că prințul Henric o făcea pentru a salva suflete
și că acești africani erau inferiori, că erau ca niște fiare.
Au trăit ca niște fiare,
fără obiceiurile unor ființe raționale.
Nu înțeleg binele
și știu doar să trăiască în trândăvia specifică fiarelor.
Cartea lui Gomes Zurara n-a fost doar primul text important scris
de un european în Africa.
A devenit și bestseller.
Aceste idei rasiste despre africani ca fiind fiare
au început să circule prin Europa de Vest.
Cartea naturaliza aceste ierarhii rasiale.
Ne îndoctrinează.
Așa funcționează cultura populară și puterea, nu?
Nu ne dăm seama de asta până nu-și fac efectul.
Ca să faci asta
și să te simți bine,
trebuie să găsești un motiv care să legitimeze totul.
Altfel, e vorba despre brutalitate, furt, crimă, viol.
Nimeni nu vrea să se considere așa.
Gomes Zurara a scris
că oamenii cu culoarea diferită a pielii,
care vorbesc alte limbi, au alte culturi și naționalități
formau un singur popor, un popor negru,
demn de sclavie.
Rasa neagră.
Ce e cu ei?
Rasa neagră.
Nimeni din oraș nu-i consideră folositori, nu-i place și nu-i vrea.
Unii negrii sunt curați, alții nu.
Aș mânca niște pui.
În țara asta, ei reprezintă
bolile venerice, prostituția, jocurile de noroc și infracțiunile.
Imigrant, negrul deșertului, jigodie nenorocită!
Întoarce-te de unde ai venit!
- Uite ce faci! - E cartierul meu.
Și ați adus aici niște oameni nebuni.
- Ia-l! - Bine.
Prinde-l pe nenoro…
- Ieși din clădirea mea! - Chem poliția.
Asta se întâmplă pentru că suntem negri. Ce putem face în privința culorii pielii?
S-o ascundem?
Într-o zi, cineva a mințit.
Au făcut ca tot ce e legat de noi să fie urât și malefic.
Caută în dicționar și vezi sinonimele cuvântului „negru”!
Gomes Zurara a inventat rasa neagră,
dar nu a creat neapărat și rasa albă.
Iar ideea de rasă albă
a apărut abia în anii 1500 și, cu siguranță, în anii 1600.
INVENTAREA RASEI ALBE
La începuturile comerțului cu sclavi din Statele Unite,
negrii nu erau singurii sclavi.
Servitorii angajați veneau din Europa, încercau să-și facă un drum
și trăiau în condiții
care erau adesea aproape de sclavie.
SLUJITORII ȘI SCLAVII SUNT ANGAJAȚI ÎMPREUNĂ
LA ARATUL PĂMÂNTULUI ȘI PLANATREA TUTUNULUI
UN SLUJITOR PRIN CONTRACT NU VA LIPSI
ZI ȘI NOAPTE DE LA STĂPÂNUL SĂU
NU VA TRĂI ÎN CONCUBINAJ ȘI NU SE VA CĂSĂTORI
O mare temere a proprietarilor lor albi
era că servitorii albi și sclavii de culoare
s-ar reuni, în baza unui interes comun,
pentru a lupta împotriva elitei albe.
Devenise clar că era o posibilitate reală,
în timpul Rebeliunii lui Bacon,
când negrii și albii s-au unit
și s-au revoltat împotriva proprietarilor lor albi.
Dar nu e vorba de eliberarea mea.
E și problema ta.
Dacă lucrăm împreună,
n-o facem în numele negrilor săraci.
Ne ajutăm reciproc.
ÎNFURIAȚI-VĂ, ORGANIZAȚI-VĂ
LĂCOMIE, NE OCUPĂM NOI DE AICI
E trist să vedem că oamenii împiedică
dezvoltarea și progresul pe care țara le-ar putea atinge
dacă ne-am uni
și am folosi diversitatea în mod util.
Fie că ești din sud, nord, est sau vest, fie că ești negru, țăran sau yankeu,
vom lupta împreună.
E prea mult să cerem
să ne oferiți demnitate umană?
Credeți că ne pasă dacă murim,
când ne refuzați dreptul de a trăi?
La un moment dat, Rebeliunea lui Bacon a reușit să răstoarne capitala Virginiei.
RĂZBOI DE CLASĂ
I-a speriat de moarte pe înrobitorii albi bogați.
PROCLAMAȚIE DE SUPRIMARE A REVOLTEI IZBUCNITE ÎN VIRGINIA.
Ei vedeau în acea uniune
dintre servitorii albi și africanii înrobiți
ca pe Armageddonul lor.
A fost clar pentru moșierii albi
că trebuiau să investească mai mult
în separarea servitorilor și a sclavilor.
Au creat un întreg aparat juridic
LEGILE DIN VIRGINIA
ca să le acorde privilegii servitorilor
pentru faptul că erau albi,
excluzându-i pe cei de culoare.
Până la urmă, unii dintre servitorii albi
au reușit să iasă de sub contract.
Au reușit să primească pământ
și să facă bani.
Iar banii pe care i-au obținut
le-au permis să-i cumpere
pe cei care le fuseseră alături
în Rebeliunea lui Bacon.
Apoi, le-au putut spune foștilor lor camarazi:
„Avem statute diferite,
nu din cauza politicilor rasiste,
ci pentru că sunteți inferiori.”
Vor să-i arunce pe copiii albi și cei de culoare
în amestecul integrării,
din care va ieși
o clasă de oameni mulatri și corciți!
Ambele rase vor fi distruse într-o astfel de mișcare.
America a fost construită
de și pentru creștinii albi din această națiune!
SUA!
Nu e vorba doar despre valori,
ci și despre supraviețuire națională.
Nu avem de ales.
Dacă ne învățăm copiii să urască America,
nu va mai rămâne nimeni care să ne apere steagul
sau să ne protejeze măreața țara și libertatea ei.
VIEȚILE ALBILOR CONTEAZĂ
Acesta e începutul ideii
că a fi alb e un beneficiu, un privilegiu, un statut
pe care albii ar trebui să și-l dorească
în dezavantajul persoanelor de culoare.
- Oamenii albi… - Drepturi egale pentru albi.
Totul i-a aparținut omului alb.
Cui altcuiva?
Majoritatea albă…
Suntem albi și suntem mândri de asta.
Sunt albă!
Apartenența la rasa albă e ideea
care spune cine are dreptul la anumite privilegii într-o societate.
Dacă ești alb, nu ajungi la sapă de lemn, nici când ești sărac,
falit sau când pierzi totul.
E o parte esențială a identității americane albe.
PROFESOR ȘI AUTOR
Știi mereu că ai un avantaj față de ceilalți.
Cândva, dacă erai polonez și veneai aici,
nu erai alb, erai polonez.
Dacă erai italian și veneai aici, nu erai alb, erai italian.
Dar, pe undeva, oamenii și-au dat seama:
„Dacă ne ținem de mâini sub această umbrelă,
ne putem proteja interesele comune,
ca nimeni să nu aibă acces la puterea noastră.”
Apartenența la rasa albă îi orbește
în fața adevăraților hoți.
Cei care chiar profită de asta
sunt un mic grup de elite albe bogate
care continuă să-și adune bogăția și puterea
pe spatele tuturor.
Ascultați-ne!
Există albi care au probleme economice
și cred că sursa durerii lor…
VIEȚILE DIN SUD CONTEAZĂ!
…sunt cei care n-arată ca ei.
Duceți-vă dracului, cioroilor!
Nu căutăm ajutor din partea străinilor.
Ne-am descurcat toți anii ăștia și ne vom descurca în continuare.
Și vom rămâne albi. Punct.
Nu ne veți înlocui!
Rasa nu e un lucru dovedit științific.
Nu se poate identifica rasa în ADN,
dar are multe ramificații sociale reale,
pentru că oamenii au crezut acest mit.
Credeți că o familie de negri care se mută aici va afecta comunitatea?
Unii sunt foarte murdari.
Dar nu m-ar deranja, dac-ar menține curățenia în cartier.
Depinde de tipul de negru.
Dacă ar fi ca cea care lucrează pentru mine,
o femeie pe cinste, integră și mândră că e negresă,
mândră de rasa ei,
curată și harnică,
nu, nu m-ar deranja.
Există aprecieri trecătoare
pe care albii adoră să ni le fluture pe la nas.
Aprecieri trecătoare de acceptare și încurajare.
ACTIVIST ȘI AUTOR
Dacă mergi la școlile potrivite, folosești limba în mod corect,
nu întreci măsura
și spui adevărul, dar nu prea mult, ca să nu-i incomodezi pe albi.
Dacă ești genul potrivit de negru.
MITUL ASIMILĂRII
Hai să v-o spun altfel!
Suntem mândri că suntem negri și mândri de moștenirea noastră.
Dar America albă nu acceptă conceptul
că asta e o societate multirasială.
Ei consideră că America e o națiune albă
și, prin urmare, toată propaganda e îndreptată spre noi,
ca să ne convingă că trebuie să devenim albi
pentru a fi acceptați.
Nu pot gândi din perspectiva unui african
a unui irlandez sau a unui norvegian.
Trebuie să gândesc din cadrul structurii
și societății albe în care trăiesc.
Te supără să fii numit afro-american?
Da, pentru că sunt Cablinasian.
Cablinasian?
IESE PSP WHITE
Asimilarea e problematică
pentru că te obligă
să te transformi în ceva cu care albii sunt de acord,
ceva care nu-i face să se simtă amenințați și-i face să se simtă în siguranță.
„De ce nu poți fi alb? Asimilează!”
Dacă ești de culoare și trăiești o experiență actuală,
probabil că te-ai schimbat pentru a te integra.
Hei, tinere, să-ți dau un pont!
- Folosește-ți vocea de alb! - N-am voce de alb.
Haide, știi ce vreau să spun. Poți să te prefaci.
O poți folosi.
Încerc să te învăț de bine.
Adepții asimilării încă aderă la ideea că un grup rasial trebuie să se schimbe.
„Să muncească mai mult, să prețuiască educația,
și să le pese de sănătatea lor.”
E o altă iterație a inferiorității,
că nu există valoare în ce ai de oferit.
Fie te asimilezi,
fie e nevoie să creăm o infrastructură diferită,
care să justifice prezența ta problematică.
Unui elev de liceu i s-a spus
că nu poate participa la absolvire
sau să se întoarcă la cursuri, dacă nu-și taie codițele.
Există un factor progresist în asta. Crezi că oamenii se pot schimba.
PROFESOR ȘI AUTOR
Ar trebui să-și ridice pantalonii.
Treci pe lângă mama ta, bunica ta.
Arată puțin respect față de ceilalți!
SUNTEM MAI BUNI DE ATÂT!
Fii atent și gândește-te
la ce a fost prezentat recent drept comportament acceptabil!
RECIVILIZEAZĂ-TE
Acesta e refrenul pe care-l auzim,
fie că e în 2021 sau în 1821.
UITE CUM ACOPERĂ NEGRUL
E ceva în tine, fie în corpul tău, fie în cultura ta,
care produce diferența pe care o vedem.
Cine te-a învățat să-ți urăști textura părului?
Cine te-a învățat să-ți urăști culoarea pielii
într-atât încât să te decolorezi ca să ajungi ca omul alb?
Cine te-a învățat să-ți urăști forma nasului
și forma buzelor?
Cine te-a învățat să te urăști
din vârful capului până în tălpi?
În secolul al 18-lea,
filozofii europeni și americani susțineau
că cei de culoare trebuiau doar să muncească.
Că trupurile lor erau bune numai pentru muncă brută,
fiindcă cea mai înaltă formă de expresie umană era cea europeană,
iar cea mai joasă formă era cea africană.
Că singurul loc în care exista artă bună și gândire superioară era în Europa
sau printre oameni de origine europeană.
Sunt atât de obișnuiți
cu poveștile pe care le-au spus despre cei de culoare,
încât nu-și pot imagina
că o femeie de culoare ar putea face artă.
Eu, tânără fiind, am avut o soartă crudă
Am fost răpită din sânul Africii
Ce durere îngrozitoare îi chinuie,
Ce mâhnire e în sufletul părinților mei?
O POEZIE DE PHILLIS, O NEGRESĂ DIN BOSTON
Phillis Wheatley a fost prima femeie de culoare
care a publicat o carte de poezie
în America de Nord.
A fost șocant pentru toți.
A zguduit ideile despre africani
și despre capacitățile lor intelectuale.
POEZII PE DIVERSE TEME, RELIGIOASE ȘI MORALE
Era ceva legat de poezie,
care era o artă,
și asta însemna
că africanii puteau trăi emoții nesuperficiale.
Dar, desigur, au existat unii care au zis:
„Poeziile alea nu puteau fi scrise de negresa asta.
E o nebunie, e imposibil.”
Astfel,
un grup de bărbați albi renumiți din Boston s-au pus să investigheze asta.
Și au adus-o în fața lor pe Phillis Wheatley
ca să confirme că ea a scris poeziile.
În acel interogatoriu, i s-a cerut să dovedească
că e mai mult decât o văd acești bărbați,
adică „doar” o femeie de culoare și „doar” o sclavă.
E exemplul nevoii femeilor de culoare de a-și dovedi în mod constant valoarea,
dar creează și prezumția
că bărbații albi au dreptul să-ți ceară să-ți dovedești valoarea.
Fiecare femeie de culoare trăiește un moment ca al lui Phillis Wheatley.
Am trăit cel mai dureros moment din pricina unei colege,
care a spus:
„Îmi fac griji uneori pentru tine când vorbești
pentru că pari ignorantă…
și ești afro-americană,
așa că nu vreau ca lumea să facă presupuneri despre tine.”
Iar eu i-am zis:
„Îți spun doar un lucru…” Adăugați voi înjurătura!
„Oricărui…”
Adăugați voi înjurătura!
„…care se îndoiește de mine, e nevoie doar să-i arăt CV-ul meu.”
Noi, subsemnații,
asigurăm lumea
că poeziile menționate în pagina următoare
au fost scrise, după cum credem, de Phillis, o tânără de culoare,
care era, cu doar câțiva ani în urmă,
o sălbatică necultivată din Africa.
Când analizăm opera lui Phillis Wheatley,
vedem că se opune…
DIN NOU, NATURA RENAȘTE
…ideii că e inferioară.
CARE ÎNCĂ PARE ARMONIOASĂ, CORECTĂ ȘI BUNĂ
Credea că nu era nimic în neregulă cu ea.
Phillis Wheatley a făcut un lucru foarte periculos.
Miza era întreaga economie colonială,
care avea nevoie de mâna de lucru a celor de culoare,
nu de arta lor.
Dacă recunoaștem că femeile de culoare pot face artă,
ce altceva mai trebuie să recunoaștem?
„Tu, femeie misterioasă care erupe
Din nori și intestine, maluri, rotule, vene și orizonturi,
limbi brodate cu gene
Mă arzi în gât
Merg pe urmele tale cântând
Ești aici, ești acolo
Nu vei dispărea niciodată
Știu că ești dulceața fluturilor
Buzele tale au gustul mării
Anii plini de istorie
Anticipează lumina
Mâinile îți tremură de durere
Cad în altă rugăciune
Atinge sticla în care fantomele se dedic sângelui militar”
Dacă unim mila cu puterea
Și puterea cu dreptul
Iubirea devine moștenirea noastră
Și schimbă drepturile copiilor noștri
Să lăsăm în urmă o țară
Mai bună decât cea primită
Fiecare suflare din pieptul meu de bronz
Vom transforma lumea asta rănită într-una minunată
Ne vom ridica de pe dealurile de aur din vest
Ne vom ridica din nord-estul bătut de vânt
Unde strămoșii au dus prima revoluție
Ne vom ridica din orașele înconjurate de lacuri din Vestul Mijlociu
Ne vom ridica din sudul însorit
Vom reconstrui
Șaptezeci de ani în lumea acestor oameni
Copilul pentru care lucrez îmi zice „fată”
Eu zic: „Ha! Ha! Ha! Da, doamnă!”
De dragul muncii
Sunt prea mândră ca să mă supun Și prea sărmană ca să renunț
Deci
Râd!
Până mă doare stomacul
Când mă gândesc la mine
Ai mei mă fac să mor de râs
Ce tare râd!
Era să mor
Poveștile pe care le spun par minciuni
Ei cresc fructele, dar mănâncă coaja
Râd!
Până încep să plâng
Când mă gândesc la mine
Poate totul pleacă de la viața trăită în pragul morții
Mi-au ținut rasa în viață
Purtând masca!
Când ne gândim la supremația albilor,
când ne gândim la rasism,
când tragem cortina,
vedem mizeria.
Există un mit despre întemeierea acestei țări.
A AVUT APROAPE 670 DE SCLAVI
Oamenii vor să șteargă istoria adevărată a Americii.
JAMES MADISON A AVUT PESTE 100 DE SCLAVI
MONROE A AVUT APROAPE 178 DE SCLAVI
Supremația albilor a fost întipărită
în inima acestei țări de la înființare.
THOMAS JEFFERSON A AVUT PESTE 600 DE SCLAVI
Chiar vrei să vorbim despre Jefferson?
Bine.
Thomas „Contradicție” Jefferson.
Disprețul față de el e unic.
Thomas Je…
Thomas Jefferson…
ACTIVIST ȘI EDUCATOR
…era un mincinos.
Cunoștea foarte bine atrocitățile care aveau loc în sclavie,
ABOLIREA COMERȚULUI CU SCLAVI
dar nu era dispus să renunțe la acea dezbinare din cauza…
câștigului propriu.
Pe de-o parte,
se opunea sclaviei.
Dar, pe de altă parte, s-a opus abolirii ei.
Era împotriva sclaviei, mai ales la începutul carierei sale.
Dar era și împotriva celor care încercau să-i pună capăt!
Acesta e paradoxul care stă la baza Americii.
Spui „libertate”, dar ai sclavi.
Vezi tu, trebuie să scriu Declarația de Independență.
Am fost învățați să-l iubim pe Jefferson
pentru tot ce a făcut pentru țară,
dar a făcut și rău.
Domnule Jefferson…
Când vorbim doar despre un aspect, acea ticăloșie dispare,
iar Jefferson e încă romanțat.
Ce s-a întâmplat?
Stăpâne, mi-e frică.
De ce?
Amestecarea rasială înseamnă degradare
la care niciun patriot,
niciun iubitor al caracterului desăvârșit
nu poate consimți cu naivitate.
Am o mare aversiune față de asta.
Thomas Jefferson a vorbit foarte urât despre femeile de culoare,
spunând că erau foarte respingătoare.
Cred că le-a și asemănat cu urangutanii.
Dar nu se mai sătura de Sally Hemings. Câți copii i-a făcut acea femeie?
În mod sistematic…
PROFESOR ȘI AUTOR
a violat-o
pe Sally Hemings, care era o sclavă adolescentă.
Acesta a fost Thomas Jefferson.
Adoptase limbajul democrației,
în timp ce zămislea
sclavi noi pentru Monticello.
Bărbații albi ca Thomas Jefferson
au raționalizat violența sexuală împotriva femeilor de culoare,
spunând că nu a fost violență sexuală.
Unul dintre cele mai puternice mituri
despre femeile de culoare, apărut în epoca sclaviei,
a fost simbolul depravatei de culoare.
Trebuia să fie o femeie de culoare,
care era controlată de apetitul ei sexual.
Era predispusă în mod natural să fie mereu hipersexuală
și să vrea să facă sex.
Dacă acceptăm asta, cine scapă basma curată?
Ce fel de experiențe ne permite să trecem cu vederea sau să ignorăm?
Aceasta a fost scuza bărbaților albi pentru a le viola pe sclave.
Făcându-le să pară promiscue, ei pot spune:
„Ei bine, ele au vrut.
Ele au venit la mine și m-au sedus.”
E un clișeu în cultura populară americană,
care a devenit parte integrantă,
și nu știu dacă cei implicați realizează
că asta invocă.
Vedem asta și ând fetele de culoare sunt considerate „ușoare”.
Dac-ai fost hărțuită, nu poți trimite semnale confuze.
Cred că asta e una dintre probleme.
Contează și comportamentul femeilor.
O PUN SĂ SE COMPORTE CA O DEPRAVATĂ
ÎN SPIRITUL DEPRAVĂRII
E CLIȘEUL DEPRAVATEI
Trebuie să înțelegem
că violența sexuală a fost fundamentală pentru sclavie.
Cultura sclaviei era violentă, iar violența sexuală făcea parte din ea.
VICTIMĂ A VIOLATORILOR
AUTORITĂȚILE IGNORĂ UN VIOL ÎN GRUP
VIOLUL E IGNORAT ÎN SUD
Nu există consimțământ sau posibilitatea de a refuza.
În sclavie, nu aveau dreptul să reclame violul.
Erau atât de multe feluri în care femeile de culoare erau violate,
încât asta face experiența lor diferită
și studiul chinurilor lor diferit.
Înrobitorii albi au încercat să ascundă abuzurile sexuale,
dar o femeie a refuzat să păstreze tăcerea.
Harriet Jacobs a fost prima femeie
care și-a scris propria poveste despre sclavie.
A scris-o
din perspectiva unei mame de culoare.
ÎNTÂMPLĂRI DIN VIAȚA UNEI SCLAVE, SCRISE DE EA ÎNSĂȘI
Cititorule,
nu descriu scene inventate din casele din sud.
Sclavia e îngrozitoare pentru bărbați, dar e mult mai îngrozitoare pentru femei.
Femeile au parte de nedreptăți și patimi specifice lor.
Stăpânul meu mă urma la fiecare pas, amintindu-mi că îi aparțin,
jurând pe cer și pe pământ că mă putea obliga să mă supun lui.
Mi-a umplut mintea tânără cu imagini necurate,
la care doar un monstru se poate gândi.
Fă cum îți spun!
Un bărbat cu 40 de ani mai mare decât mine
încălca zilnic sfintele porunci ale naturii.
Mi-a spus că eram proprietatea lui
și că trebuia să-i fiu supusă în toate.
Sufletul meu s-a revoltat împotriva tiraniei.
Dar unde să caut protecție?
M-am adăpostit în Mlaștina Șerpilor
până când unchiul meu, Phillip, mi-a pregătit un loc ascuns.
Eram pe cale să risc totul.
Și, dacă dădeam greș…
ce se alegea de mine și de cei patru copii ai mei…
Mi s-a oferit un loc de ascunzătoare la bunica mea acasă.
Un șopron mic, ocupat doar de șobolani și șoareci.
Am suferit din lipsă de aer mai mult decât de lumină.
Dar nu eram lipsită de consolare.
Le-am auzit vocile copiilor.
Se simțeau bucurie și tristețe în vocile lor.
M-au făcut să plâng.
Am trăit în acea văgăună mohorâtă aproape șapte ani.
Cititorule, povestea mea se încheie cu libertate.
Nu mi-am scris experiențele ca să atrag atenția asupra mea.
Mi-ar fi convenit să fi tăcut
despre propria mea istorie, dar vreau să adaug mărturia mea.
Îmi doresc cu ardoare să le trezesc pe femeile din Nord
cu privire la situația a două milioane de femei din Sud,
aflate încă în robie,
suferind ce am suferit și eu.
Majoritatea o duc mult mai rău.
Vreau să-i conving pe cei din statele libere
ce e cu adevărat sclavia.
Povestea dominantă a sclavilor din Statele Unite
era una care nu includea femeile.
Harriet Jacobs a fost prima
și nu cred că puteam avea
o mare de femei de culoare care să-și spun poveștile din robie,
fără Harriet Jacobs,
care a deschis subiectul, asta dând naștere la unele conversații,
mai ales acele conversații dificile.
A fost important ca Jacobs să-și spună povestea.
Dacă nu-și spunea povestea, nu înțelegeam cum prădarea sexuală
a fost integrată în acest sistem, care trebuia să fie despre muncă.
Și, în mod ironic, istoricii au presupus că a fost scrisă de o femeie albă,
de o adeptă a aboliționismului, pentru că le părea…
prea dramatică povestea vieții ei și că nu putea fi reală.
Femeile ca Harriet Jacobs știu că se încearcă eliminarea acestor povești.
Știu că poveștile lor nu trebuiau spuse.
Când își spun povestea,
e crucial să fim atenți.
DREPTATEA E TOT CE NE DORIM UN PROCES RAPID ȘI IMPARȚIAL
Crearea unui mediu ostil,
cu sau fără contact fizic,
e hărțuire sexuală.
Nici măcar acum nu pot explica ce simt.
E greu de spus
dacă aș mai fi stat aici acum,
relatând ce s-a întâmplat.
În orice moment și-n orice loc, eu, ca femeie de culoare,
mă pot confrunta cu rasism, sexism, homofobie, clasicism,
pot fi violată, bătută, arsă de vie,
dar nimeni nu va recunoaște absența mea din acest univers,
pentru că sunt nesemnificativă, sunt femeie de culoare.
Să fiu doamnă? Adică să fiu malițioasă, dubioasă?
Să mă umilești, să mă vinzi?
Să devin trofeu ca să te lauzi?
Și să mă pui să fac doar copii?
A început ca un schimb de empatie între supraviețuitori
și a devenit strigăt de protest.
DREPTATE PENTRU FEMEI!
Încercau să se facă auzite, văzute și crezute
CREDEȚI-LE PE FEMEI
Merităm sisteme mai bune, mai multă atenție și lideri
care vor recunoaște problema.
Sunt exemplu
de supraviețuitor al violenței sexuale și domestice.
Până la urmă, lui Harriet Jacobs,
i-a fost cumpărată libertatea.
Ea a fost foarte furioasă
că și-a primit libertatea
la intervenția aboliționiștilor albi.
De cele mai multe ori, când vorbesc despre aboliționiști la curs,
studenții se gândesc la oameni albi buni,
care au făcut un mare sacrificiu.
Dar nu se înșală complet.
Când eu mă gândesc la aboliționiști, mă gândesc la bărbați și femei de culoare
care au fost curajoși și au făcut lucruri incredibile.
Eu îi consider în centrul mișcării,
iar pe aliații și pe aboliționiștii albi,
în jurul lor.
Din păcate, oamenii nu ascultă minoritățile
până majoritatea nu vorbește în numele lor sau alături de ei.
Am avut nevoie de ei.
Cu toate astea, au fost problematici.
PIONIERII LIBERTĂȚII
Erau câțiva aboliționiști albi care gândeau:
„Da, sclavia e imorală,
dar nu simt că negrii sunt egali cu mine.”
Până și atunci când nu mai sunteți sclavi,
sunteți departe de a fi plasați la egalitate cu rasa albă.
Dacă e bine sau nu,
asta nu discut.
Îl considerăm pe Lincoln drept marele eliberator.
Abraham Lincoln!
Datorită faptului că a abolit sclavia,
oamenii îl respectă mult.
Doi fundași afro-americani debutează în Superbowl.
În mod potrivit, pe 12 februarie e ziua lui Abe Lincoln.
Dar, dacă ai avea o conversație cu Lincoln în secolul 19,
probabil ai zice: „Tipul e rasist discret.”
Eu, ca orice alt om, sunt de acord
ca poziția superioară să fie atribuită rasei albe.
E descris adesea ca un personaj
care a văzut imoralitatea sclaviei,
dar, ca să fie clar, el se opunea sclaviei
deoarece credea că economia avea de câștigat
în urma renunțării la sclavie.
Trebuie să analizăm tot ce a spus,
nu doar Proclamația de Emancipare.
Dacă facem asta, ne dăm seama că Abraham Lincoln e un personaj năucitor,
mai ales în istoria celor de culoare din America.
Sunt pe jumătate Abraham Lincoln, așa că…
Și ar trebui să te pup în fund?
Nu, dar…
Cea mai mare parte a istoriei s-a concentrat pe bărbații albi
și i-a făcut să pară Marea Speranță Albă.
Ei sunt salvatorii sau eliberatorii.
E problematic, fiindcă le fură puterea celor de culoare
și toate contribuțiile aduse mișcării.
MITUL SALVATORULUI ALB
În ultimii 18 ani, am vizitat zone
unde condițiile de viață zilnice erau de neimaginat
și unde copiii suferă mereu cel mai mult.
Eu i-am ajutat cel mai mult pe americanii de culoare.
Cu excepția lui Abraham Lincoln,
nimeni n-a fost aproape.
În seara asta, te-am salvat.
Poate-mi arăți puțină apreciere!
VĂ AJUTĂM NOI
Noțiunea de salvator alb e echivalentă
cu supremația albilor.
Dacă albii sunt stăpânii supremi
și dacă toată puterea aparține albilor,
atunci puterea de a salva le aparține albilor.
Ești profesor alb la o școală de negri.
Nu-s Hilary Swank în Jurnalul străzii.
Ești Hilary Swank în Jurnalul străzii.
Vedem atâtea manifestări diferite!
Oamenii publică imagini cu ei aflați în vizită
într-o țară populată în mare parte de negri,
ținând un copil de culoare și înaintând ideea:
AUTOR, ACTIVIST ȘI STRATEGIST MEDIA
„Vezi? Țin cu ei.”
Dacă faci ceva în mod altruist,
nu trebuie să mă folosești drept dovadă.
E atât de simplist
ce sunt dispuși să facă,
fără să te asculte și să-și dea seama de nevoile reale.
Aboliționiștii negri au fost primii aboliționiști.
Nimeni nu trebuia să le spună sclavilor: „Sclavia e o greșeală. Nu-ți face bine.”
Știau și ei asta!
Au fost primii care au vorbit despre nemulțumirile lor
și despre relele acestei instituții.
E important să arătăm că negrii s-au eliberat singuri.
Clișeul salvatorul alb le permite albilor să-i trateze pe negrii ca pe copii
și să le zică: „Vă înnobilăm, vă ajutăm să evoluați.”
Cum i-ar spune părintele unui copil.
Dar cei de culoare spun: „Nu suntem copii. Nu e nevoie să ne conduceți!
Vrem să ne sprijiniți și să vă aliați cu noi.”
Dacă obiectivele tale de a ajuta comunitățile de culoare sărace
provin din cercetările tale personale
și nu e nicio voce de negru în jurul tău,
trebuie să te reevaluezi.
De aceea a fost important
ca Lincoln să-i aibă în jur pe Frederick Douglass,
Elizabeth Keckley și alte persoane de culoare,
care să-i ofere o imagine alternativă
a abilităților persoanelor de culoare
și a felului în care trebuie să arate libertatea pentru ei.
Inițial, Lincoln a spus foarte limpede?
„Nu e un război de abolire, ci unul pentru restabilirea uniunii.”
Și, pentru că a emis Proclamația de Emancipare,
vreo 200.000 de bărbați de culoare
s-au înrolat în armata unionistă în ultimii doi ani de război
pentru a lupta în războiul libertății.
RĂZBOIUL CIVIL SE TERMINĂ ÎN 1865
SE PROCLAMĂ LIBERTATEA PENTRU MILIOANE!
LIBERTATE PENTRU SCLAVI!
„RIDICĂ-TE!” / LIBER!
De îndată ce ne-am eliberat, ne-am pus pe treabă.
Am intrat în Congres, în Senat, am construit colegii.
Am devenit proprietari.
Am votat.
Mitul inferiorității fusese distrus.
Vedeai tot ce își doreau să facă
și de ce erau capabili,
când au căpătat autonomie și putere asupra vieților lor.
Era o culminare a excelenței în rândul celor de culoare.
Am fost excelenți, la o scară atât de mare
și într-un timp atât de scurt, încât a zguduit întreaga națiune
și nu ne-a putut face față.
Progresul celor de culoare e înfricoșător pentru americanii albi,
încât ar face orice
pentru a profita de puterea pierdută.
Albii le-au considerat exercitarea dreptului cetățenesc
ca pe o amenințare.
Așa că au început imediat să construiască
mituri puternice în jurul bărbaților de culoare,
cum că își doreau tot timpul să le violeze pe femeile albe.
DE CE SĂ MAI MUNCESC, DACĂ EI FAC ACESTE LEGĂTURI
Ideile rasiste prind rădăcini, dacă se pot lega
de ceva personal sau emoțional.
Conectând ideea de a le proteja
pe femeile din comunitatea ta
de așa-zisa amenințare a celor de culoare,
transformi violența rasistă în virtute.
Iar asta justifică tot felul de acțiuni oribile.
MITUL CRIMINALULUI DE CULOARE
La începutul anilor 1890, numărul linșajelor atinsese apogeul,
iar motivele linșării celor de culoare într-un număr atât de mare
au fost greșelile făcute de aceștia.
Nu era vorba doar despre persoana care era atârnată de copac
și care era pedepsită pentru o infracțiune, de obicei inventată,
de care adesea nu era vinovat.
Dar actul de linșare era menit să provoace teroare.
Altfel, oricare ar fi sfârșit atârnat de un copac.
Trebuia să ne uităm la acea imagine și să înțelegem
că trebuia să nu întrecem măsura
și să rămânem la locul nostru.
Culcat!
Ce-i cu tine?
Puterile supremației albe au creat aceste stereotipuri
pentru a băga frica în oameni.
Dacă ne catalogați drept periculoși, ne lipsiți de umanitatea.
DISTRUGEȚI BRUTA TURBATĂ
Acestea sunt acțiuni intenționate pentru a ne opri.
VIAȚA DE NEGRU LA TV: REALISM SAU STEREOTIP?
Incriminarea negrilor
a fost o parte esențială a supremației albilor în America.
E un mod foarte puternic pentru albi
de a explica de ce e important
ca o elită albă să controleze și să izoleze comunitățile de culoare.
Ai putea umple o carte cu belelele acestor băieți,
dar, din păcate, trebuie să-i tratăm ca pe niște panseluțe,
în loc ca pe niște vagabonzi
și să-i băgăm la închisoare, unde le e locul.
De ce nu-s considerați teroriști? Fiindcă-s negri și nu se poate spune asta?
Gata cu prostiile! Sunt ucigași și-i urăsc pe albi.
Ideile despre infracționalitate și rasă
se înrădăcinează în mintea americanilor.
Toți cei de culoare trebuie să se mute.
De ce?
Nu sunteți în siguranță pe străzi. Nu puteți părăsi casa.
GAȘCĂ PERICULOASĂ
Infractorii sunt reprezentați în presă
ca persoane de culoare, mai ales bărbați de culoare.
Ne-a spart casa.
Timp de 12 ore, am fost bătut, tăiat și terorizat.
Era închis pe viață fără grațiere și guvernatorul i-a dat niște zile libere.
Negrii îi omoară pe albi în fiecare zi.
Violează 100 de femei albe pe zi.
UN JUDECĂTOR FEDERAL SPUNE DESPRE UN BĂRBAT DE CULOARE:
„MIE ÎMI PARE INFRACTOR”
Sunteți familiarizați cu statisticile.
Criminalitatea e o epidemie americană.
Din aceste statistici, se conturează un portret.
E portretul unui chip bine definit,
care aparține unei realități terifiante a vremurilor noastre,
chipul unui prădător uman, chipul infractorului obișnuit.
Nimic nu e mai crud și mai periculos.
Există modalități lipsite de agresivitate pentru a-i incrimina pe oameni.
Nu mai sunt bande de puști.
Sunt adesea puști numiți super-prădători.
Fără conștiință, fără empatie.
Trebuie să ne asigurăm că traficanții de droguri sunt pedepsiți,
rapid, sigur și sever.
Infracționalitatea devine un nume de cod
pentru cei de culoare și pentru rasă.
Invenția infracționalității negrilor
e strategic predefinită
și pătrunde în toată cultura.
Ucigași adolescenți. Rata omuciderilor la minori
a depășit-o pe cea din rândul adulților.
Copiii care furau capace de jante acum violează și ucid.
Ideile rasiste sunt întărite iar și iar
de ce vedem la televizor, la știri,
în reclame, filme, social media, tot ce vreți.
Multe dintre aceste idei sunt subtile,
pentru că sunt învăluite și mascate frumos.
În anii 1930, devenise inacceptabil, din punct de vedere social,
să le linșăm pe persoanele de culoare în fața camerelor.
Dar tot erau invocate aspecte care țineau de rasă,
chiar dacă cei de culoare nu erau implicați.
În cinema, nu ești legat de realitate.
Îl poți face pe răufăcător
cât vrei de mare, negru, puternic și oribil.
Taci, ciudatule!
Julius, tu…
Am spus să taci!
Motivul pentru care funcționează și e limpede pentru noi, publicul,
e pentru că am fost deja învățați cu stereotipuri despre rasă,
pe care poate nici nu realizăm că le punem în aplicare.
Împrăștiați-vă imediat!
S-au întâmplat două lucruri aici aseară.
Protestul pentru adolescentul ucis.
Și anarhie.
Totul a scăpat de sub control.
La nord de St. Louis, hoții au făcut legea noaptea.
Mâinile sus! Nu trageți!
Cei de culoare nu-s mai violenți sau mai periculoși decât alt grup.
PATRU PERSOANE ARESTATE PENTRU FURT
Dar suntem învățați că imaginea violenței e a negrilor,
asta făcându-ne să-i ignorăm pe albii implicați în acte de violență,
pentru că se pare că ei nu pot fi asociați cu violența.
Nu pare genul care să ucidă.
Sărăcia generalizată și accesul la arme explică violența, nu rasa.
Dar suntem învățați că violența albilor e în autoapărare.
O strânsoare mortală în metrou.
Neely, fost imitator al lui Michael Jackson,
se comporta haotic și țipa la pasageri,
dar n-a rănit pe nimeni din tren.
Avocații lui Penny spun că a fost autoapărare.
O femeie e acuzată că și-a împușcat mortal vecina.
Poliția spune că a tras cu arma prin ușa casei sale,
omorând-o pe Ajike Owens, mamă a patru copii.
Lorincz susține că a acționat în legitimă apărare.
E un bărbat afro-american. Sunt în Central Park.
Mă filmează și mă amenință pe mine și pe câinele meu.
Sunt amenințată de un bărbat în Ramble!
Trimiteți imediat poliția!
Poliția din Sanford. Convorbire înregistrată.
Am avut niște spargeri în cartier
și e un tip foarte suspect.
Tipul ăsta e alb, negru sau hispanic?
Pare negru.
Potențiala violență care vine din propagarea acestor idei
este extraordinară.
Au spus că George Floyd era sub influența drogurilor
și că, în orice moment, putea deveni o bestie.
Ahmaud Arbery alerga.
Deși doar alerga,
a devenit bestie în mințile acestor albi.
Aceste așa-zise idei inofensive
au puterea de a infecta mințile oamenilor,
care apoi le folosesc și le răsucesc
pentru a justifica masacrul persoanelor de culoare.
Dacă vrem să fim sofisticați, le-am putea numi „relatări culturale”.
Eu le numesc minciuni pe care oamenii și le spun
pentru a justifica menținerea acestor politici și inegalități.
DREPTATE
Linșajul a fost o reacție rasistă la faptul că negrii se descurcau bine.
Ida B. Wells a analizat
poveștile și datele care erau inventate pentru a justifica linșajul
și a spus: „Nu, voi colecta propriile date.”
Dacă cei din Sud, în apărarea nelegiuirii lor,
ar spune adevărul despre linșaj, n-ar mai fi nevoie de această apărare.
Dar, când ei mint în mod intenționat, constant și cu răutate,
cel de culoare trebuie să spună lumii versiunea sa a poveștii groaznice.
Toți îl știau pe prietenul meu, Tommy.
Avea o căsuță și, după ce a economisit,
și-a deschis o băcănie.
Într-o zi, niște băieți negri și albi s-au certat din cauza unui joc.
Desigur, proprietarul băcăniei a fost târât în dispută.
A ieșit ziarul de duminică,
cu titluri sinistre despre magazin.
Ziarul a stârnit prejudecata rasială,
numind magazinul „un refugiu pentru hoți și golani”.
Prindeți-l!
Sânge!
GLOATA A FOLOSIT ARME, NU FRÂNGHII TREI REBELI ÎMPUȘCAȚI.
SCENA LINȘAJULUI
Străzile din Memphis n-au mai văzut Un om mai bun și mai curat decât el,
dar a fost ucis de parc-ar fi fost câine.
Asta mi-a deschis ochii față de ce era linșajul cu adevărat,
o scuză pentru a scăpa de negrii care se îmbogățeau sau sărăceau,
astfel ținându-ne în teroare…
DOSAR LINȘAJ
Cu cât studiam situația, cu atât eram mai convinsă
că sudiștii nu uitaseră
că cei de culoare nu mai erau
jucăriile lor, servitorii lor și sursa lor de venit.
ÎN 1892, 241 DE PERSOANE AU FOST LINȘATE.
În acești ani, peste 10.000 de negri
au fost uciși cu sânge-rece,
fără formalitățile unui proces judiciar și execuție legală.
Același dosar arată că, în toți acești ani și pentru toate aceste crime,
doar trei bărbați albi au fost judecați, condamnați și executați.
ORORILE DIN SUD LEGEA LINȘĂRII
ÎN TOATE FAZELE EI
Întrebarea frecventă pusă de prieteni după prelegerile mele e:
„Ce pot face pentru a ajuta cauza?”
Răspunsul e întotdeauna:
„Spuneți-i lumii realitatea!”
DOSAR ROȘU.
STATISTICI ȘI PRESUPUSE CAUZE ALE LINȘAJELOR DIN SUA, 1892-1894
DE IDA B. WELLS
Când e vorba de a ne spune poveștile
și de a forța țara să se analizeze,
ea e inițiatorul.
Vedem cărțile poștale
cu gloatele de la linșaje.
Soțiile și copiii lor stau sub cadavrul unui om de culoare,
atârnând de un copac,
Știm că e îngrozitor.
Însă putem face asta
pentru că Ida B. Wells și-a luat angajamentul,
în ziua și la ora la care se întâmpla,
să ne facă asta cunoscut
și să nu ignorăm acest fapt.
Mi-ai deschis portiera.
Mă ameninți că mă scoți din mașina mea.
Ieși din mașină!
- Mă electrocutezi? - Te curentez!
La pământ! Cu fața!
- Unu, doi… - Nu sunt un pericol.
Am fost amenințat.
- Priviți, oameni buni! - Viața mea e în pericol!
De ce? Mereu vă luați de mine!
M-am săturat! Gata!
Nu răspunde la stimuli.
Are puls?
Nu, frate! Uită-te la el, nu reacționează!
- Verifică-i pulsul! - Pe bune?
Îl lași să-i stea pe gât?
BĂRBAT DE CULOARE ÎMPUȘCAT LA ALERGAT ÎN GEORGIA
DUPĂ DOUĂ LUNI, NICIO ARESTARE
BĂRBAT DE CULOARE ÎMPUȘCAT MORTAL DE VECINUL ALB DUPĂ LUNI DE HĂRȚUIRE
UN BĂIAT DE 11 ANI A CHEMAT POLIȚIA.
POLIȚIA L-A ÎMPUȘCAT.
AMERICANII DE CULOARE SUNT UCIȘI ÎNTR-UN RITM MULT MAI MARE DECÂT CEI ALBI.
Violența poliției e linșajul modern.
Violența statului în închisori față de cei de culoare e linșat.
E o formă de teroare rasială,
menită nu doar să-i pedepsească pe negrii,
ci să transmită mesajul să stăm potoliți.
Chiar dacă poliția și tehnicile lor au evoluat, există o singură temă.
LIBERTATE PENTRU SCLAVI!
La fiecare progres…
există și represiuni.
În fața zidului supremației albilor auzim:
„Până aici!”
OBAMA UCIDE AMERICA
Înapoi!
Răspunsul la progresul celor de culoare
este pedepsirea.
Nu e prezentat așa.
Sunt probleme cu infracționalitatea și drogurile.
Dar realitatea e că e un efort
pentru a restabili dominația rasială prin „ordine”.
Națiunea trebuie să facă un efort total pentru a combate infracționalitatea.
Legile țării trebuie să fie respectate.
Ordinea trebuie să fie menținută.
Prieteni, sper ca mesajul să fie clar.
Valul infracțiunilor nu va fi valul viitorului în SUA.
Prima responsabilitate a guvernului
e aplicarea legii și a ordinii.
Eu sunt candidatul cu legea și ordinea.
Când citești despre probleme,
revolte în Omaha, Cleveland, Brooklyn, Chicago…
Eu le numesc rebeliuni.
- Rebeliuni? - Da.
Și nu vezi nicio problemă cu ele?
Cred că-s oameni care se revoltă împotriva unui sistem
care i-a închis în ghetouri, care îi exploatează și îi asuprește,
și nu au căi de acțiune pentru a distruge sistemul.
Ați încercat să-i distrugeți,
le-ați luat viețile,
le-ați distrus sistemele
și ați numit asta „civilizație”.
Iar noi, cei care am avut de suferit,
vă spunem: „Ne-ați ucis visurile.
Voi sunteți sălbaticii.
Da, voi ați fost mereu cei necivilizați.”
Civilizați-vă!
Această națiune e atrasă de spectaculos
și de flăcări.
Dar nu dăm atenție surselor de aprindere.
Acelea sunt politicile care se bazează pe rasism.
ȘCOLILE PENTRU ALBI RĂMÂN LA FEL
Negarea educației e o sursă.
Discriminarea rezidențială și cea la angajare sunt surse.
Abuzul poliției în comunitățile de culoare e o sursă.
Perchezițiile…
Poliția, stai!
Războiul contra drogurilor…
Încarcerarea în masă…
Când ai politici, structuri și instituții
care-i subjugă intenționat pe negrii,
creezi intenționat comunități care pot fi incriminate continuu.
E aceeași temă.
Când ne gândim la istoria rasismului din țara asta,
ne gândim la istoria puterii.
Tot ce s-a folosit în societatea noastră pentru a-i asupri pe cei de culoare
e pentru ca ei să păstreze puterea.
Elita albă
are de câștigat.
Își păstrează puterea.
Suntem învățați că puterea e o resursă finită,
ca o plăcintă.
Cu cât e mai mare porția mea, cu atât e mai mică a ta. Și invers.
Dacă principiul tău călăuzitor e că orice ai avea,
e bine să-l păstrezi cu orice preț, atunci vei face tot ce ai de făcut.
Vei minți, vei înșela, vei fura, vei ucide,
ca să te asiguri că nu-l pierzi.
Munca necesară imediat după sclavie,
munca de reorganizare, reorientare
și reconceptualizarea întregii societăți,
ca să fie posibil pentru foștii sclavi
să fie liberi și egali.
Toate astea nu s-au întâmplat.
Păzea!
Cred că albii se tem de ce se va întâmpla
dacă se privesc în oglindă.
UCIS DE POLIȚIE
Vor vedea că timp de generații, secole,
i-au chinuit și i-au reprimat pe cei de culoare.
S-ar putea să nu știe ce să facă atunci.
Va urma întrebarea: „Atunci ce?
Acum că știi, ce faci?”
Vor fi nevoiți să se gândească dacă vor să continue în felul acela.
Suflul rasistului e negarea.
Caută mereu modalități de a nega
persistența rasismului.
Pentru a rezolva felul în care rasismul e integrat în societate,
e nevoie de o abordare activă.
prin antirasism.
ADEVĂRUL UNEI SOCIETĂȚI ANTIRASISTE
Dacă creăm o societate antirasistă, oamenii se gândesc constant
la ce vor pierde,
nu la ce vor câștiga.
Dacă vrei o societate eficientă,
ținerea călcâiului pe gâtul unei părți a comunității
nu e cea mai bună mișcare.
Nu știu cum va arăta, dar știu că e posibil,
pentru că tot niște oameni au creat sistemul.
Dacă ei reușesc să creeze sistemul,
atunci noi îl putem distruge.
Nu e vorba doar despre a-ți iubi aproapele.
Nu despre asta vorbim.
Dacă „antirasist” înseamnă doar că nu-ți displac oamenii de culoare,
cum îmi face mie asta viața mai bună?
Pentru că nu mă displaci.
Dar, dacă, după ce te-ai gândit la asta, te duci și spui:
„Cum a reușit disprețul nostru structural față de acești oameni
să le îngreuneze viața?”
Așa mai merge! Asta ziceam!
Cei de culoare știu ce vor.
Au idei despre cum va arăta libertatea.
Și nu pare o utopie radicală.
Seamănă mult cu lumea în care trăiesc albii
și de care nu se îndoiesc.
Ador că sunt de culoare.
Îi mulțumesc lui Dumnezeu în fiecare zi.
Îi iubesc pe soțul meu și pe copilul nostru de culoare.
Îmi iubesc familia de culoare și pe vecina mea, dna Janet.
Îmi place Biserica și muzica noastră.
Ador tot ce noi i-am oferit Americii,
chiar dacă ea nu recunoaște.
Spune-mi ce e în neregulă cu persoanele de culoare!
Nimic. Nimic nu e neregulă.
Nu e nimic în neregulă cu ei.
Vezi cât de absurd e?
Singurul lucru în neregulă cu noi
e că gândim că e ceva în neregulă cu noi.
Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică