Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ovo je ljubavna priča.
A ovdje, oko 900 metara visine, završava.
A da dođemo na njezin početak moramo se spustiti.
Niže.
ZVIJEZDE POD GRADOM
U ovoj malenoj kući s malenim vrtom
Alexander je odrastao sa svojom bakom.
Stani.
Kako se zoveš?
Zovu me Suton.
Zašto te tako zovu? -Jer se uvijek krećem prema zapadu.
Nije učila Alexandera samo da gleda prema zapadu
nego i da pomno osjeti zrak i između.
16 °C.
A kada je bio uplašen,
uvjerila ga je da strah samo treba isprati sa sebe.
I naravno, naučio je kakva je njegova baka na dodir.
Rođendan ti je za četiri dana i još mi nisi rekao što želiš.
Isto što i prošle godine.
Oprosti, morat ćeš me podsjetiti.
Da rođendan slavimo ovdje. Ali svi zajedno.
Ti, tata i ja.
Čujem ih.
Koliko? -Tri.
Ne. Dva.
Maslačkova kaciga?
Koja vrsta? -Žderač planeta
i kometska psina.
U lovu su.
Na koga?
Na nas.
Za Alexandera to je bila tajna zemlja pustolovina
i nikad s ocem nije bio nigdje drugdje.
Nemoguće.
Tvoj tata nažalost ne može doći. -To kažeš svaki put.
Zašto ne može doći?
Malo se bojim reći ti istinu.
Možeš se istuširati.
No dobro.
Stani na stol.
Hajde.
Sada ponavljaj za mnom.
Ili živiš život čvrsto stojeći na tlu...
Ili riskiraš pa se zaljubiš.
Tako je rekao tvoj tata.
A onda je skočio na stol i povikao:
"Komu uopće treba usrano tlo pod nogama?"
A potom?
A potom se zaljubio u tvoju mamu.
A potom sam ja došao na svijet. - Da, potom si ti došao na svijet.
A tvoja mama...
Tvoja mama...
Otišla je s ovog svijeta nekoliko dana nakon što te rodila.
I do danas je tvoj tata nije ostavljao samu.
A kada je otišla na počinak, pratio ju je pod zemlju.
Obećao je da će ostati s njom.
Obećao joj je, shvaćaš li?
Istovremeno se Alexanderov otac, u svojem najboljem odijelu
s divljom ružom u jednoj i kovčegom u drugoj ruci, spustio u podzemlje
kako bi se pridružio svojoj voljenoj ženi.
Alexander?
Ovdje si?
Na podu.
I neću se nikad zaljubiti.
Obećavam.
Obećavaš li?
Da, obećavam.
Kako bi dokazao koliko je ozbiljno njegovo obećanje,
Alexander je propustio priliku da gleda klasik "Posljednji vlak iz Gun Hilla"
te je ostao pod stolom do kasno u noć.
Što je sad ovo?
Mogu li odsad spavati ovdje?
Ovdje dolje?
Da i ja budem bliže mami.
Od tog trenutka jedva je čekao
da slika po očevim zidovima.
Kako bi majci mogao slati sliku za slikom.
Iduće je tri godine radio u kafiću,
gdje je više puta došao u napast da se zaljubi.
Prvi se put to dogodilo jednog ranog jutra.
Ti si Alexander?
Ovo su moje ime i moj broj. Hoćeš li me nazvati?
Ne.
A drugi se put to dogodilo kasno navečer.
Mi smo posljednji?
Baš sam zatvorio.
Imate li koju iz neparne godine?
Molim?
Ova je kovanica iz 2008. godine.
Možete li dati neku iz 2007. ili 2009.?
Iz neparne godine, shvaćate li?
U redu.
Alexander se bojao da um njegova oca
polako preuzima tama.
Više nije bilo dovoljno viđati ga nedjeljom.
Pa je odlučio biti mu blizu i od ponedjeljka do petka.
Točno na početak ljeta
pokretne su ga stube odvele na novo radno mjesto.
Dobar dan.
Ti si novi.
Alexander. -Franz.
Ali svi me zovu Perry. -Bok, Perry.
Perry Rhodan.
Kul ime.
Ne znaš tko je Perry Rhodan, zar ne? -Sad znam, zar ne?
Nema veze. Dođi.
To je Perry Rhodan.
Svi misle da je pompozan Skywalker junak.
To je glupost.
Perry je najbolji.
Bez njega taj svemirski klaun ne bi ni postojao.
Alexanderu se sviđao njegov novi posao.
Nije bio pretjerano zahtjevan,
ali svaki je dan sretao nove ljude.
Većina je bila normalna, no bilo je i onih neobičnih.
Neobično iskrenih.
Našla sam ovo na postaji Stephansplatz.
Zapravo, još prošle zime.
Jako mi se svidjela i čak mi odgovara.
Ali sad je pretopla.
Ili neobično pohlepnih.
Kako nema nagrade za nalaznika?
Dobro, onda ću ga zadržati.
A bilo je onih za koje je Franz govorio da nisu s ovoga svijeta,
a Alexander da su neobično izgubljeni.
Jesam li vam rekao da sam već pet puta izgubio svoje stakleno oko?
Ne.
Jedanput me zaskočilo moje unuče.
Pokušao sam se skriti.
Ali onda je pucalo.
Osim ovisnika o svemiru Perryja,
ovdje je bila i ovisnica o kremama Renate.
Ovaj je vrtlar.
Ovaj drži zmije.
A ovaj je hipohondar.
Uz nju nije bio u opasnosti da prekrši obećanje.
Vjerojatno zato što je unatoč tomu što je znala gotovo sve,
voljela samo ovoga.
Dok je ona po danu sve držala na oku,
njezina je ljubav patrolirala postajom noću.
I to unatoč tomu što se bojao mraka.
Naravno, Alexander se sretao i sa svojim ocem.
A sreo se s njim i tog sudbonosnog dana
koji će mu zauvijek promijeniti život.
Tata.
Našao sam nešto.
Sinoć.
Dobro, da vidimo.
Digitalna je.
Funkcionira.
A usput, i ja.
Kako to misliš?
Ne moraš biti ovdje. Dobro sam i rado sam ovdje.
Čekaj.
Za tebe.
Da pogodim.
G. 2007. i 2009.
Hvala.
Ali moraš znati da ne volim ja neparne brojeve.
Voljela ih je tvoja mama.
Pazi.
Strojovođa.
I sada ga upuca.
Koja gadura.
Šešir je dobar
kada ispod njega možeš nešto skriti.
Nije se smio zafrkavati s njom.
Pogledaj ga.
Ovo je od sinoć.
Pogledaj sada ovo.
Pero.
Što?
Ne. Što ti gledaš?
Tko je to? Znaš je?
Ne.
I?
I ne želim je poznavati.
Dobar dan.
Sad su je donijeli. Kao nova je.
Pogledajte, ni jedne ogrebotine.
Možete li mi reći je li tko donio smeđu aktovku?
Pogledat ću. Samo trenutak.
Smeđu aktovku, kažete?
Da. Ali nije važna aktovka.
Obično i jest tako.
U njoj je bilo nešto vrijedno? - Kolekcionarski predmet.
Jedino što imam.
Je li ondje?
Žao mi je.
Tako je loše?
I za vas bi vjerojatno bilo.
Za mene? Zašto?
Ti su inicijali prvi put dodani na broj 989.
"Budućnost satelita."
U mojoj je aktovki prvo izdanje prvog broja.
"Operacija Zvjezdana prašina?"
Ne...
Imate prvo izdanje "Operacije Zvjezdana prašina"? -Da.
Ne.
Došli su iz dubine galaksije.
Nitko ih nije očekivao.
Njihov je cilj Mjesec.
Glavni pilot Zvjezdane prašine bojnik je američkih svemirskih snaga.
Njegovo ime.
Perry Rhodan.
Morate naći taj strip.
Nastavit ću ga tražiti, ali...
Hoćete li me nazvati ako netko donese aktovku?
Naravno.
Obećavam.
I dok je Franz žudio za prvom misijom svojeg junaka,
Alexander se pokušavao riješiti slika u svojoj glavi.
Tvojoj majci sigurno će se to svidjeti.
Misliš li? -Da.
Voli zvijezde i vjetar.
Katkad bi ljeti stajala u vrtu i pustila da joj ljetni vjetar suši kosu.
Rekla je da je vrlo nježan.
Da se osjeća vrlo lagano.
Zato mislim da bi joj se svidjelo i pero.
Odakle znaš tu ženu?
Ne znam je.
Ali naslikao si je.
Nikad još nisi naslikao ženu na ovim zidovima.
Zato je šaljem dalje.
Zašto?
Samo ih se želim riješiti.
Ako imaš njezine slike i želiš ih se riješiti,
moraš ih vratiti njoj.
Nema druge.
Želiš li mi se pridružiti u obilasku? - Nažalost, nemam vremena.
Daj, jedan krug.
Moram nešto završiti, a to će potrajati.
Ali s tobom ću biti gotov za 30 minuta.
Martin, zašto radiš noću ako se bojiš mraka?
Zbog nje.
Renate?
Nemoj me krivo shvatiti.
Jako mi se sviđa.
Ali ona...
Katkad me guši.
Želi stalno biti sa mnom.
Ali trebam malo vremena za sebe.
I radije bih se suočavao strahom od mraka nego strahom da je ne izgubim.
Ali o tomu nikomu ni riječi.
Obećavaš li? -Da.
Idem.
Sigurno nemaš malo vremena?
Ali neću gasiti svjetlo dok ne završim.
Svjetiljka je gorjela cijelu noć.
I gorjela je do ranih jutarnjih sati.
To je kul. Što je to?
Što je to?
Nemoj predugo čekati.
Kako to misliš?
Idi k njoj.
Ne moram.
To je bilo sve?
Sad ima sve.
I dok se Alexander opet osjećao sigurnim,
zvijezde su se pokrenule
i nalazni ured vratio se u godinu 1961.
Samo trenutak.
Našla sam ovo na vlaku U2.
Moraš ovo ispuniti.
U redu je.
8. rujna 1961.
Stranicu za stranicom, gravitacija je napuštala Franza,
a za to vrijeme dašak melankolije povukao je Alexandera na tlo.
To je bio tvoj prvi crtež za tvoju majku.
Dječak koji jaše lava
i nosi onu kacigu. Kako se ono kaciga zvala?
Gdje si je vidio prvi put?
Ne sjećaš se?
Nacrtao si mene i nju.
Evo je.
Ona je zlatarka, a ja dražbovatelj. Oboje s teškim čekićima.
Tako si nas vidio.
Licitirala je za narukvicu za svoju radionicu.
Stajala je na samome kraju lijevo od vrata.
Jako je željela tu narukvicu, ali netko je ponudio više
i to ju je naljutilo.
To ju je zaista naljutilo.
A onda je otišla.
Otišao si za njom?
Poslao sam joj katalog dražbi
i označio nekoliko komada nakita,
koji bi se bez sumnje prodali po početnoj cijeni.
Znala je da si ga ti poslao?
Poslao sam ga anonimno i odabrao sam samo one dražbe
koje nisam vodio ja.
Ali došla je. I osvrnula se.
Htjela je saznati tko joj je poslao katalog.
A onda si joj prišao?
Zaboga, naravno da ne.
Bilo bi to prerano.
Imao sam simptome zbog kojih čovjek vjeruje da je zaljubljen,
ali kako bi zaista znao da voliš ženu,
moraš od nje dobiti tri stvari.
Moram sada ići. - Prva je bez ikakvog rizika.
Mora te pogledati.
Ravno u oči.
Ali ne u prolasku, ne samo tako.
Mora to učiniti namjerno.
I kako u tom trenutku reagira
određuje jesu li druge dvije stvari uopće važne.
Mislio sam da ćemo popiti piće.
Ostatak noći Alexander se borio protiv straha od jutra koje slijedi.
I komu ćeš to pokazati?
Koji mi najbolje stoji?
Ovaj okrugli.
Ovaj.
A ovaj ne?
Taj je malo prevelik. Ovaj je uži, bolje će ti stajati.
Jesi li gledala "Tragače"?
John Wayne i Vera Miles.
Kaubojski film?
Vestern, klasik.
Definitivno nisam.
Uglavnom, ima scena sa strojovođom i Verom Miles.
Strojovođa kaže da ne puca u žene.
Pa ona svuče haljinu da pokaže košulju i hlače.
I pita ga: "A sada?"
On kaže: "Taj šešir nije dobar."
Ona skine šešir, ispod kojeg je sakrila pištolj, i upuca ga.
A onda mu priđe i kaže:
"Šešir je dobar kada ispod njega možeš nešto skriti."
Znači li to da me sada želiš upucati?
Ti si čudak s infoekrana?
Katkad poznat i kao Alexander.
I što to sve znači?
Jesi li znala da pero marabua...
Pusti pero. Što želiš?
Jež ima 7000 bodlji... -Što želiš?
Radim od ponedjeljka do petka ondje u nalaznom uredu.
Vidio sam da si na postaji izgubila pero.
Poslije me lovilo i napadalo i uhvatio sam ga.
I to je sve.
A onime između? Što je s infoekranom?
Kako je pero bilo tako agresivno, nisam znao kako ćeš ti reagirati.
Oprosti, nisam te htio ljutiti.
Čekaj.
Koji je najbolji za mene?
Moje je pitanje bilo poštenije. -Hajde reci, koji?
Nijedan. -Nijedan?
Ne, svi su dobri, ali čemu? Ne treba ti šešir.
Ne bi se trebala skrivati pod šeširom.
Znaš li što?
Najbolje bi bilo da me pustiš na miru.
Njezin mu pogled nije mogao nauditi
pa je Alexander opet osjetio tlo pod nogama.
Ohrabren ushićenjem pogledao ju je još jedanput u oči
i poslije popio viski kao što to rade kauboji.
Jesam li vam rekao da sam izgubio stakleno oko pet puta?
Jedanput sam zaspao u naslonjaču.
Sanjao sam da sam trapezist.
Bacio sam se s visine na mrežu.
I pum.
Bio je to njihov posljednji kontakt iduća četiri dana.
Do jutra koje je počelo ugodno glasno...
I večeri koja je završila olujno.
Prokleti vjetar.
To se katkad događa kada navečer smanje ventilaciju.
Zašto si ti još ovdje?
Idem u kino.
Sada?
Dolje niz pokretne stube.
Zbilja si jako čudan.
Zanimljivo, ja to mislim o drugima.
U tom slučaju idem s tobom.
Ne znam je li to... -Što?
Nećemo dolje biti sami, zar ne? -Ne, ali možda...
Onda nema razloga za strah.
Kako se zoveš? -Caro.
Dobro, Caro.
Sad kada znaš moje ime...
Bam!
Laku noć.
Metak iz revolvera "Smith & Wesson"
može dostići maksimalnu brzinu od 1225 km/h.
Franz je idućega jutra letio mnogo brže.
Ubrzavao je kroz vakuum crnih rupa
i mogao je utjecati na vrijeme.
Baš kao Alexander.
Doživljavao je iste situacije,
ali s različitim ishodom.
Jesam li vam rekao da sam pet puta izgubio stakleno oko?
Jedanput, pripremajući se za ronjenje
uzalud sam pokušavao izjednačiti pritisak u ušima.
I pum.
Dala ti je osmijeh.
Moram ići. -Ostani.
Zaista moram ići. -Još samo malo.
Tata, što to radiš? Siđi.
Hoćeš li sjesti? -Hoću.
Ali odmah siđi.
Imaš njezin pogled i njezin osmjeh. - Prestani. Zaista se moram vratiti.
Zašto si uopće ovdje i u toj smiješnoj košulji?
Radim ovdje dolje.
Zbog svojeg ludog oca. Ili si već zaboravio?
Pogled i osmijeh su dobri.
Dobri su za prijateljstvo i ništa više od toga.
Treći je dio ključan.
Još nedostaje dodir.
I ne govorim o rukovanju.
I zasigurno ne o naprednom dodiru.
Nježan dodir, koji oboje želite.
I sve to zajedno odlučit će
hoće li se dogoditi ljubav
ili će sve propasti.
Bok, Suton. -Caro.
Ideš li sa mnom na koncert?
Žao mi je, ne mogu. - Ovdje dolje, niz pokretne stube.
Sigurno je već to prebolio.
Sad ti dugujem.
Tek sam otkrila ovaj kafić. Torte su odlične.
Bok.
Ja ću čokoladnu tortu i ledeni čaj.
Viski?
Kolu.
Znaš je?
Nekad sam radio ovdje.
Koliko ga dobro poznaješ?
Znam sve o njemu.
Onda znaš i da je šupak kao i svi muškarci.
Apsolutno.
I mora platiti pa ću uzeti dva komada torte.
Što znaš o meni?
Sve.
Uopće me ne poznaješ.
Slušaj.
Ti si čudak.
Malo si uštogljen.
Osim nje nisi imao mnogo djevojaka.
Vjerojatno zato toliko gledaš te mačo filmove.
Panično se bojiš perja.
Znaš mnogo o ježevima.
Uspio si...
Iznenaditi me.
Pobuditi mi znatiželju i naljutiti me. To ti moram priznati.
Tvoj je film bio sjajan. Moram ga imati.
I nemaš pojma o šeširima. Jesam li što zaboravila?
Zovu me Suton.
Koliko si puta već pucala na mene?
Tri puta i još me nisi pogodila. -Imaš sreće.
Ne, loše ciljaš.
Mijenjaš novčanice u kovanice, skrivaš se ispod šešira...
Dosta. Stani.
Ali jedno ne shvaćam.
Što to?
Zašto radiš u tom glupom nalaznom uredu?
Pa, prvo sam se okušao u šeširima,
ali to nije išlo. -Da, baš.
A zapravo?
Mogu li pogledati? -Ne, čekaj još malo.
Požuri se.
Sad možeš pogledati.
Ti si to sve naslikao?
Da.
Bože!
Kada si to sve naslikao?
Svaku nedjelju posljednjih 20 godina.
Budalo.
Što je ovo? - To je kometska psina.
A što mu je to na glavi?
Maslačkova kaciga.
Maslačkova kaciga?
Da, to je super oružje. Štiti ga.
S njom na glavi ništa mu se ne može dogoditi.
I funkcionira? -Naravno.
Dokaži.
Iduća dva dana Franz se skrivao sa svojim prijateljem Perryjem,
a Alexander je tražio oružje.
Noć uoči 8. srpnja bio je spreman.
Još malo naprijed.
Da, još malo. Tako.
A sada lijevo. Samo malo. Stani.
Dobro, ostani ovdje.
Što dolazi sada? -Vlak.
Ne voze više.
Dolazi još jedan, od održavanja. Savršen je.
Ovo je tako nevjerojatno otrcano.
I tako nevjerojatno lijepo.
Moraš mi nešto obećati.
Pogledaj me.
Ne smiješ se zaljubiti u mene. Obećavaš li?
Što god da se dogodi.
Dobar dan.
Sutone!
Našla sam ovo. -Gdje?
Ondje vani.
U redu je, možeš ga zadržati.
Ne, znam čije je. Ovdje je adresa.
Odnijela bih ga sama da imam vremena.
Više-manje mi je usput, ali... Možeš li ti to učiniti?
Radiš li takve stvari?
Baš i ne.
Ne znam što me ondje čeka.
Možda neki čudak. Svijet ih je pun.
I pun je ljudi koji se boje svega i svačega.
Ali ako ti pomaže, ideš odavde prema zapadu.
Pa, osedlaj konja i dostavi cvijeće u suton ili...
Ovo je lijepo mjesto.
Što kažeš?
Da, Franz, Perryjevo odijelo za regeneraciju sad bi bilo korisno.
Ali možda će mi za dan ili dva biti bolje.
U redu. Bok.
Kad sam rekla da ih doneseš? Prije tri dana? Tjedan?
Mjesec dana?
Ne snalazim u ovom dijelu grada.
Daj mi ga.
Uđi.
Ovo je moja cimerica.
Strašno je glasna i vulgarna, ali ne hrče.
Imaš li još cimerica?
Da, ali je to tužna priča.
Dođi.
Sjedni.
Bubamara je hodala s jednog prsta na drugi, a onda je pala u ovu pukotinu.
Satima sam čekala da opet izađe.
Noću sam čak ostavljala upaljenu svjetiljku da nađe izlaz, ali uzalud.
Mislim da je jednostavno htjela sve okončati.
2001. Koliko dugo živiš ovdje? -Oduvijek.
Ali moja se mama odselila prije sedam godina i...
Tada sam dobila novu cimericu. Kao što sam rekla, ne hrče pa...
A što je ovo?
Moj alarm. Ali sad je isključen.
Kvragu.
Nije za nas.
Ruže vole alkohol i CO2.
Gotovo naočigled lišću im se vrati sjaj,
ali samo na jedan dan i jednu noć. Poslije je sve gotovo.
I što si radio posljednjih nekoliko dana?
Prekršio sam obećanje.
Ali obećao si.
Što god da se dogodi. Obećao si, zar ne?
Znam, ali...
Iznenada mi nije ništa značilo.
Alexander, i ne poznaješ me.
Mislio sam da mi možeš dati vremena da te upoznam.
Voljela bih.
Ali ne mogu.
Znaš li što je ovo?
To je bomba.
To je prokleta tempirana bomba i kuca ovdje unutra.
A kada eksplodira
raznijet će sve važno, a to ne želim.
Zašto sam od svih ljudi morala upoznati tako neobičnog tipa poput tebe?
Od onog glupog filmića znala sam da mi se nešto događa.
Pokušala sam to otjerati od sebe.
Jednostavno nemaš pojma kako je to.
Ne želim ovo.
Ne trebam ovo.
Nemam pojma što kuca ondje unutra,
ali pucala si na mene četiri puta i preživio sam.
Molim te, idi sada.
Treće noći vjetar je prestao puhati, a Alexander je nestao.
Caro ga je pokušala naći,
ali nije bio u nalaznom uredu.
Nije ovdje.
Ni kamere ga nisu mogle naći.
Da je bio ovdje negdje, vidjela bih ga.
Tražila ga je čak i ondje gdje Renate nije imala oči.
Nije bio ovdje.
Ali znaš li što sam danas našla u pisoaru?
Zašto bi bio ovdje?
Zašto bi itko bio ovdje?
Ako slučajno nađete smeđu aktovku,
molim vas, odnesite je u nalazni ured.
I napokon je otišla k njemu kući.
Pazi, sad dolazi strojovođa.
Šešir je dobar
ako ispod njega možeš nešto skriti.
Jednostavno ga je upucala.
Gadura.
Alexander nije bio ni iznad ni ispod,
ni na svjetlu ni u tami.
Bio je ondje gdje ne bi nikad pogodila.
Imaš pravo, ovaj mi bolje stoji.
Kako si ušao?
Bilo je otključano.
Sranje.
Gdje si bio?
Pitala si me koji je šešir najbolji za tebe. Nisam znao.
Pa si sve vrijeme tražio neki glupi šešir?
Potrajalo je.
Je li to ona glupa kaciga?
Ne znam što ondje unutra kuca,
ali znam, a znaš i ti,
da ovo djeluje.
Pokušaj.
Nema šanse.
Molim te.
Jedanput.
Dobro, zbilja je sve moguće.
Strašno ružna.
Prelijepa i sramotna i sve.
Suton, baš si čudak, Alexander.
Ponovi ovo zadnje. -Čudak Alexander.
Bez "čudak". -Alexander.
Samo sam htio čuti kako ti to kažeš.
Hej, Suton...
S ovime mi se ništa ne može dogoditi?
Koliko je pouzdana?
Možeš li mi reći koliko je pouzdana?
Ništa ti se neće dogoditi.
Možeš li mi to obećati?
Možeš li mi to obećati
i ovaj put održati obećanje?
To je dobro.
I ljubili su se svako jutro.
I svaku večer.
I duboko u noć.
Bok. -Već je kasno, zar ne?
Donio sam ti komad torte.
Što je ovo? -Moj alarm.
Mislio sam da je u okviru vrata.
Katkad kada sam noću sama, ustanem a da to i ne primijetim.
Mjesečariš?
Gledaj.
Kul, zar ne?
Da.
I točno 23 dana poslije,
maslačkova je kaciga počela pokazivati svoju djelotvornost.
Što to znači? -Zbog tijeka vaše bolesti
posljednjih nekoliko tjedana možete se pridružiti ispitivanju.
Naravno, ako to želite.
Koliko će dugo trajati?
Terapija traje pet mjeseci.
Ne želim čuti postotke, ali imam li ikakve šanse?
Imate.
Ako prođete cijelu terapiju.
Caro i Alexander viđali su se svako jutro.
Mogu li ući?
I viđali su se u vrijeme ručka.
Nekih dana pokušali su se uzdići u visine.
Ne miči se.
Budi mirna. -Škaklja.
Dobro, podigni majicu.
A sada udahni trbuhom
i napuni balon.
A sad stani na prste.
Nekih su dana bili glasni.
I zgrabim ga bez oklijevanja, i bacim kroz vrata!
Nekih su dana bili tihi.
Ovo mi je omiljeni odlomak:
"Spojiš dvoje ljudi koji dotad nisu bili spojeni
i katkad se svijet promijeni, a katkad ne.
Mogu neslavno završiti
ili završiti neslavno.
Ali katkad nastane nešto novo i svijet se promijeni."
Drži pogled na krilima,
prati ih, a kada ih izgubiš iz vida,
zatvori oči.
Rezultat posljednjeg pregleda je zadovoljavajući.
Zadovoljavajući znači da nema promjene. Nisam prikladan pokusni kunić.
A o obzirom na moju prognozu, kako to nazivate,
ovo je loš početak razgovora između pacijenta i liječnika.
Ali svejedno ste mi dragi.
Zaustavljen je napredak. A za četvrti tjedan
petomjesečnog ciklusa to nije zanemarivo.
Posebno s obzirom na vašu prognozu.
Znate to.
Nisam glupa. -Ali pretjerano osjetljiva.
Nisam.
Kakvi su bili posljednji tjedni?
Jednostavno sam jako umorna i mnogo spavam.
Mučnine?
Na kemoterapiji su bile gore, ali su kraće trajale.
Još četiri mjeseca znači do prosinca.
Do početka siječnja.
Neću izdržati.
Zato biste trebali ostati ovdje do kraja terapije.
Nema šanse.
Opet ću zatvoriti oči
jer se osjećam grozno.
A kada se tako osjećam, tako i izgledam.
Ali dobro je što kada zatvorim oči
ne vidim samu sebe.
Ni ti me ne vidiš, dobro?
Zatvori oči.
Reći ću ti tajnu.
Ali je samo za tebe.
Bojim se.
Ne nasmrt, samo malo.
Gdje je taj tvoj strah?
Gdje se skriva?
Možda ovdje?
Ovdje?
Ili ovdje?
Malo pomaže skrivati se od njega.
Ako spavam malo više nego obično,
ta me zvijer ne može naći tako brzo.
Za moj strah ne smiješ nikomu reći.
Koji je danas dan?
Utorak.
Ne, datum.
26. kolovoza.
Kvragu.
Vrijeme uopće ne prolazi.
Ovo predugo traje.
Mislim da tvoja kaciga gubi svoju moć.
Trebao bi smisliti nešto drugo.
Kada se Caro doselila k njemu, Alexander je napustio nalazni ured.
Reginald Bull, Perryjev prvi pobočnik.
Nije ga bilo lako nabaviti.
Mislio sam da ćeš biti sretan.
I jesam, samo...
Nema veze.
Hvala.
I čuj...
Sretan put.
Kako se osjećaš?
Dobro.
Koliko sam dugo spavala?
Satima? Danima? Tjednima?
Cijelu vječnost.
Što je to? -Što?
Lišće.
Jesen je.
Rekao sam ti, spavala si cijelu vječnost.
Reci mi ozbiljno.
Koliko sam dugo spavala?
Koji je danas datum? - Spavala si gotovo tri tjedna.
Dr. Fellner dolazio je svaki drugi dan.
Davao ti infuziju i terapiju.
Htio te povesti sa sobom, ali bila si stabilna.
I...
Rekao je da...
Što?
Da će se to opet dogoditi.
Što je ovo?
Htio sam zaustaviti vrijeme, vratiti ga unatrag,
ali to je pogrešno. Moram ga pomaknuti unaprijed.
Unaprijed? -Da.
Samo malo.
Ovo je za poslije.
Divim se vašoj strasti i maštovitosti.
Ali tražite od mene da zloupotrijebim povjerenje.
Ne mogu to učiniti.
Ne tražim da lažete o njezinu zdravlju.
Ali vjeruje da više ne može izdržati.
Samo želim da opet vjeruje da može.
Nećemo činiti ništa osim toga što inače činite.
Svi ti lijekovi koje joj dajete
djeluju protiv slabosti u tijelu.
Ali djeluju samo ako manipulirate organizmom, ako ga prevarite.
Isto ćemo činiti i mi.
Slobodno? -Izvolite.
Linzeri.
Vi idete sa mnom.
Čekajte.
To je smiješno.
To nije molba.
To ne znači da neprestano spavate.
Sedativni inhibitori enzima dovode u stanje u stanje polusvijesti
koje se izmjenjuje s normalnim snom.
To znači tjedne? Koji je danas datum?
4. prosinca.
Ovo je bizarno putovanje kroz vrijeme.
Doći ću opet prekosutra.
Svaki je dan Alexander puštao Caro da sluša tek pali snijeg.
A kad je bila dovoljno snažna, htjela ga je i osjetiti.
Gle.
Odakle su se oni stvorili?
Sigurno su se skrivali na nekom toplom mjestu.
Sigurno im je totalno apsurdno.
Što?
Ne ležimo na livadi. Njihov je svijet vani, a ne ovdje unutra.
Unijet ćemo ga.
Što? -Njihov svijet.
Kada je Božić?
Za dva tjedna.
Dobro, donesi glupo drvce.
Hoću.
Kul.
Odlična je.
Opet pada snijeg.
Tko je to?
Nemam pojma.
Tata?
Zbilja? Tako si me brzo prepoznao?
A baš sam se potrudio oko kostima da izgledam što stvarnije.
Što radiš ovdje?
Mislio sam da sada ne bi trebao biti sam.
I nije.
Nikad nije ni bio.
Budalo.
Mama.
Dosta, mama.
Alexander mi je rekao da ste poput krtice i kopate tunele.
Da.
Poznajem gotovo cijeli svijet,
iako sam vidio malo od njega.
Jeste li vidjeli
one njegove nevjerojatne slike ondje dolje?
Govorio mi je o njima.
Ali još nisam bio ondje.
Trebali biste otići. Fantastične su.
Obećavam.
Ostavio si ga vani dovoljno dugo da bude jako hladno?
Pomakni se još malo natrag.
Hajde već jedanput.
Snima.
Tako.
Spremna? -Hajde.
Spremna?
Da.
Zbilja je jako hladno.
Dođi.
Osjećaš li miris?
Divan je.
Da ga okitimo? -Ne, to bi bilo sladunjavo.
Ali znaš što bi bilo kul?
Da dođu ona dva leptira, zajedno s još žutih, crvenih i plavih
i sjednu na grane. To bi bilo kul. -Da.
Napokon sam opet sanjala.
Sanjala sam svoj alarm...
Balon?
Da, ali...
Nije funkcionirao.
I nisam htjela da funkcionira.
Jer se nisam htjela probuditi.
Bodlje su se nekako povukle.
I prošla sam kroz vrata.
Prvi put.
I bila sam vani.
Osjećala sam se tako lagano.
A onda me moj balon podigao u zrak.
Čvrsto sam se držala.
Jako, jako čvrsto.
Ovaj mi je ovdje pomogao. On zna kako se to radi.
Alexander...
Da? -Bio je to dobar osjećaj.
Jako dobar osjećaj
jer sam napokon opet imala snage.
Jednoga dana kada je vjetar utihnuo,
moglo se vidjeti Alexandera kako uzima Caroinu zimsku odjeću.
Alexander, koji je najbolji za mene?
Ali požuri se.
Vruć si.
Zar je vani tako vruće?
Nije, nimalo.
Lažeš.
Sada možeš pustiti leptire.
Daj mi ruku.
Reci.
Ne.
Obećao si mi.
Ali ne mogu.
Treba mi sada.
Čvrsto se drži.
Drži pogled na krilima.
Prati ih,
a kada ih izgubiš iz vida, zatvori oči.
MEDIATRANSLATIONS