Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ez egy szerelmi történet.
Ami itt, 900 méter magasan, az égben ér véget.
Le kell ereszkednünk, hogy az elejéről tudjuk kezdeni.
Lejjebb.
AZ ELSŐ NYÁRI HAVAZÁS
Alexander ebben az apró kertkapcsolatos házban nőtt fel a nagymamájával.
Álljon meg!
Hogy hívják?
Napnyugtának hívnak.
Miért hívják Napnyugtának?
Mert szüntelenül nyugatra tartok.
Nem tanította Alexandernek, hogy nyugatra tekintsen,
de arra igen, hogy érezze a levegőt maga körül.
16 Celsius-fok.
Amikor Alexander félt,
arra bátorította, hogy mossa le a félelmeit.
Azt is megtanulta, milyen érzés a nagymamája karjaiban lenni.
Négy nap múlva születésnapod lesz, de még nem árultad el, mit kérsz.
- Ugyanazt, amit tavaly is. - Ne haragudj, de segítened kell!
Hogy itt ünnepeljünk. Közösen. Te, apa és én.
Hallom őket.
- Hányan vannak? - Hárman.
Nem. Ketten.
A pitypang-sisakot!
- Milyen faj lehet? - Egy bolygóevő és egy üstökös cápa.
Vadásznak.
- Mire? - Ránk!
Alexander számára ez a kalandok titkos földje volt.
Sehol máshol nem járt az apjával.
Nem lehet.
- Apukád sajnos nem tud jönni. - Mindig ezt mondod.
Miért nem tud jönni?
- Félek elmondani az igazat. - Akkor vegyél egy zuhanyt!
Jól van, ugorj az asztalra!
Gyerünk!
Ismételd utánam!
Vagy két lábbal állsz a földön,
vagy kockáztatsz és szerelembe esel.
Ezt mondta az apád,
majd felugrott az asztalra és azt kiabálta:
Kinek kell az a hitvány talaj a lába alá?!
- És azután? - Beleszeretett édesanyádba.
- És én világra jöttem. - Igen, majd világra jöttél.
És az édesanyád...
Édesanyád távozott közülünk pár nappal a születésed után.
Az apád nem hagyta őt magára.
Amikor édesanyád elaludt, ő is követte őt a föld alá.
Megígérte neki, hogy vele marad.
Megígérte neki. Érted?
Alexandra édesapja legjobb öltönyében,
egy vadrózsát és egy bőröndöt tartva a kezében leereszkedett a mélybe...
hogy csatlakozzon szeretett feleségéhez.
Alexander?
Itt vagy?
A földön.
Nem fogok szerelembe esni.
Ígérem.
- Ígéred? - Igen, ígérem.
Hogy bizonyítsa, milyen komolyan vette ígéretét,
Alexander lemondott arról, hogy megnézze
A Leszámolás a Puskák-hegyén című western filmet.
Éjszakába nyúlóan feküdt az asztal alatt.
Mi folyik itt?
Mostantól aludhatok itt?
Idelent?
Hogy én is közel legyek anyához.
Onnantól kezdve alig várta,
hogy rajzolhasson édesapja falára,
és képeket küldhessen az édesanyjának.
A következő három évben egy kávézóban dolgozott,
ahol több alkalommal is nagy volt a kísértés, hogy szerelembe essen.
Az első ilyen alkalom kora reggel volt.
Te vagy Alexander?
Itt a nevem és a számom. Felhívnál?
Nem.
Másodszor késő éjjel történt ilyen eset.
Már csak mi vagyunk?
Épp most végeztem.
Van páratlan gyártási évű érméje?
Milyen?
Ezt az érmét 2008-ban gyártották.
Tudna olyat adni, ami 2007-ben vagy 2009-ben készült?
Páratlan év. Érti, mit mondok?
Igen.
Alexander aggódott, hogy a sötétség
fokozatosan elnyeli az apja elméjét.
A vasárnapi látogatás már nem volt elegendő.
Úgy döntött, hétfőtől-péntekig a közelében fog maradni.
Egész pontosan, a tavasz kezdetén
egy mozgólépcső levitte új munkahelyére.
Jó napot!
Te vagy az új fiú.
- Alexander. - Franz.
- De mindenki Perrynek hív. - Szia, Perry!
Perry Rhodan.
Menő név.
Nem tudod, ki Perry Rhodan?
Már tudom.
Mindegy. Gyere!
Ő ott... Perry Rhodan.
Mindenki úgy véli, az a fellengőz Skywalker a hős.
Baromság.
Perry a legjobb.
Az az űrbohóc nélküle nem is létezne.
Alexander szerette az új munkáját.
Nem volt különösen megterhelő,
de minden nap új emberekkel találkozott.
A legtöbbjük normális volt, de akadt közöttük pár különc is.
Furcsán őszinték...
Ezt a Stephansplatz állomásnál találtam.
Az igazat megvallva, még tavaly télen. Nagyon tetszett és pont jó rám.
De már túl meleg.
És szörnyen mohók...
Hogy érti azt, hogy nem kapok érte jutalmat?
Jól van, akkor megtartom.
És voltak olyanok, akik Franz szerint nem ebből a világból származtak.
Alexander elveszettekként utalt rájuk.
Említettem, hogy már vagy ötször elhagytam az üvegszemem?
Nem.
Az unokáim rajtam ütöttek.
Próbáltam elrejtőzni.
Majd lövések dördültek el.
Az űrmániás Perry mellett ott volt még az testápolófüggő Renate is.
Az ott a kertész.
A kígyó ember...
És ott a hipochonder.
Mellette sose érezte, hogy veszélybe kerülne a fogadalma.
Talán azért, mert bár mindenkit ismert,
csak egy valakit tartott szemmel.
Míg ő nappal tartott szemmel mindent, szerelme éjszakánként járőrözött,
annak ellenére, hogy nagyon félt a sötétben.
Alexander az édesapjával is találkozott.
Azon a végzetes napon is találkoztak,
ami örökre megváltoztatta az életét.
Apa!
Találtam valamit.
Múlt éjjel.
Jól van. Nézzük!
Digitális.
Semmi baja.
Ahogy nekem sincs.
Ezt hogy érted?
Nem kell itt lenned. Jól vagyok, és szívesen vagyok itt.
Várj!
Ez a tiéd.
Hadd találjam ki! 2007, 2009.
Köszönöm!
De tudhatnád, hogy nem nekem kell.
Az édesanyád szereti a páratlan dolgokat.
Készülj!
A mérnök.
És most lelövi.
Az a szuka...
A kalap jó...
Bármit elrejthetsz alatta.
Nem kellett volna belekötnie.
Nézd!
Éjszakai felvétel.
Ezt nézd!
Egy toll.
Mi?
Nem. Te meg mit nézel?
Az meg ki? Ismered őt?
Nem.
És?
Nem is szeretném megismerni.
Jó reggelt!
Ezt most adták le. Még új.
Egy karcolás sincs a plexin.
Szeretném megtudni, nem adtak-e le egy barna táskát.
Megnézem. Várjon!
- Barna táskát mondott? - Igen, de nem a táska fontos.
Ez általában így van.
- Volt valami értékes benne? - Egy gyűjtői darab.
Az egyetlen értékem. Itt van?
Sajnálom!
- Ez ennyire rossz hír? - Maga is így érezne, nem?
Én? Miért?
A 989. képregényhez írták oda először azokat a kezdőbetűket.
Az űrhajók jövője.
A táskámban volt az első kiadás első számú képregénye.
A Csillagpor hadművelet?
Ne!
Megvan magának a Csillagpor hadművelet első kiadása?
Igen.
Nincs...
A galaxis mélyéről érkezett.
Erre senki sem számított.
Ők a Holdat célozták meg.
A Csillagpor pilótája az amerikai űrprogram őrnagya.
Úgy hívják...
- Perry... - Rhodan.
Meg kell találnia azt a képregényt.
Keresni fogom, de...
Felhívna, ha valaki behozná a táskát?
Hogyne.
Ígérem.
Míg Franz hőse első küldetése után áhítozott,
Alexander próbált megszabadulni a fejében megjelenő képektől.
Édesanyádnak biztos tetszik.
- Úgy gondolod? - Igen.
Szereti a csillagokat és a szelet.
Volt, hogy kiállt a kertbe, hogy a nyári szellő szárítsa meg.
Azt mondta, igazán gyengéd érzés.
Olyankor igazán könnyednek érezte magát.
Ezért gondolom, hogy a toll is tetszene neki.
Honnan ismered ezt a lányt?
Nem ismerem.
Hisz lefestetted.
Sosem festettél még nőt erre a falra.
- Ezért küldöm el őt ismét. - Miért?
Szeretnék megszabadulni tőle.
Ha meg akarsz szabadulni a képektől, amiket róla őrzöl,
akkor azokat add vissza neki.
Csak így fog működni.
- Nem jössz velem? - Bocs, most nincs időm.
Csak egy körre.
Be kell fejeznem valamit, és még eltart egy darabig.
De együtt fél óra alatt végzünk.
Martin, miért éjjel dolgozol, ha ennyire félsz a sötétben?
- Miatta. - Renate miatt?
Ne érts félre, nagyon kedvelem őt,
de ő...
Szinte megfojt engem. Állandóan velem akar lenni.
Időnként szeretnék egyedül lenni.
Inkább szembenézek a sötétséggel, mint azzal, hogy őt elveszíthetem.
De ez maradjon köztünk.
Megígéred?
Jobb, ha most megyek.
Biztos nem érsz most rá?
Míg itt vagyok, égve hagyom a lámpát.
A lámpa egész éjjel égett.
Egészen a kora reggeli órákig.
Ez nagyon szuper, nem?
Ez meg mi?
Nem kellene túl sokáig várnod.
- Ezt hogy érted? - Menj és beszélj vele!
Arra semmi szükség.
Mi van? Ennyi volt?
Már minden nála van.
Míg Alexander ismét biztonságban érezte magát,
a csillagok megmozdultak,
és a talált tárgyak osztálya visszarepült egészen 1961-ig.
Máris folytathatjuk, egy pillanat!
Ezt az U2-n találtam.
Ezt ki kell tölteni.
Rendben.
1961. szeptember 8.
Ahogy lapozott, úgy hagyta maga mögött a gravitációt.
Ez idő alatt Alexanert csöppnyi melankólia húzta közelebb a földhöz.
Ezt rajzoltad először édesanyádnak.
Egy oroszlánháton ülő kisfiú,
aki valamilyen sisakot visel. Hogy is nevezted el azt a sisakot?
Hol láttad anyát először?
Hát nem emlékszel?
Lerajzoltál minket.
Itt is van.
Ő, az aranyműves és én, az aukció vezető. Mindketten nehéz kalapácsot tartunk.
Ilyennek láttál minket.
Egy karkötőre licitált a műhelye számára.
Hátul állt. Balra az ajtó mellett.
Nagyon vágyott arra a karkötőre, de valaki túllicitálta.
Ez bosszantotta.
Szörnyen bosszantotta.
Majd eltűnt.
Utána siettél?
Elküldtem neki a katalógusunkat,
amiben bejelöltem pár ékszert,
amit a kikiáltási árért el tudna vinni.
Tudta, hogy te küldted?
Név nélkül küldtem és csak olyan aukciókat jelöltem meg, amiket nem én vezettem.
De eljött. Körbe nézett.
Ki akarta deríteni, ki küldte neki a katalógust.
Ekkor odamentél hozzá?
Egek, nem! Dehogy.
Túl korai lett volna.
Voltak tüneteim, amik arra utaltak, hogy szerelmes lettem,
de annak érdekében, hogy ebben biztos legyél,
három jelzésnek kell érkeznie a nőtől.
- Most mennem kell. - Az elsőben nem sok kockázat rejlik.
Rád kell néznie.
Egyenesen a szemedbe.
Nem csupán futólag. Nem véletlenül.
Fontos, hogy szándékos legyen.
Ahogyan erre reagál, meghatározza,
hogy a másik két tényező fontos-e.
Azt hittem, elmegyünk és iszunk egyet.
Alexander egész éjszaka a másnap reggel félelmével küzdött.
Kinek fogod megmutatni?
Melyik áll jól?
A pork pie.
Ez.
Nem ez?
Az egy kicsit nagy. A pork pie-nak szűkebb a szabása.
Az jobban passzol.
Láttad Az üldözők című filmet?
John Wayne, Vera Miles.
- Cowboyos film? - Western, igazi klasszikus.
Biztos, hogy nem.
Van benne egy jelenet a mérnökkel és Vera Milesszal...
A mérnök azt mondja, nőket nem hajlandó lelőni.
A nő erre leveszi a ruháját, ami alatt inget és nadrágot visel.
Azt kérdezi: "És most?"
Azt feleli: "A kalap nem stimmel."
Leveszi a kalapot, ami alatt egy pisztolyt rejtett el és lelövi a férfit.
Majd odasétál hozzá és azt mondja:
"Egy kalap akkor jó, ha alatta észrevétlenül el tudsz rejteni valamit."
Arra célzol, hogy le akarsz lőni?
Te vagy a nagy kijelzős zakkant?
Mások Alexandernek hívnak.
És mégis miről van szó?
Tudtad, hogy ez egy marabu tolla?
A fenébe a tollal! Mit akarsz?
- Egy sündisznónak 7000 tüskéje van... - Mit akarsz?
Hétköznaponként a talált tárgyak osztályán dolgozom
és láttam, hogy elvesztettél egy tollat...
Az üldözni kezdett engem és rám támadt, úgyhogy elkaptam.
Ennyi az egész. Semmi több.
Na és mi a helyzet a többivel? Amit a kijelzőn láttam.
Mivel a toll nagyon agresszív volt, nem tudtam, te hogyan reagálnál.
Bocsánat! Nem akartalak felzaklatni.
Hé, várj egy kicsit!
Melyik illene hozzám?
- Az én kérdésem könnyebb volt. - Ne már! Melyik?
- Egyik sem. - Egyik sem?
Mind jó, de mi értelme? Nincs szükséged rá.
Semmit sem kell alatta elrejtened.
Tudod mit?
Jobb lenne, ha elmennél.
Mivel a tekintete nem tudta bántani,
Alexander úgy érezte, ismét két lábbal áll a földön.
Ebben az emelkedett hangulatban még egyszer a szemébe nézett.
Majd whiskey-t ivott, ahogy az a cowboyok körében szokás.
Említettem, hogy már vagy ötször elvesztettem az üvegszemem?
Egyszer elszundítottam a fotelemben.
Azt álmodtam, hogy légtornász vagyok.
Hagytam, hogy a magasból a hálóba zuhanjak.
És hupp...
Ez volt az utolsó interakció a következő négy napban.
Egészen addig a reggelig, ami kellemesen hangosan indult,
hogy a nap majd viharos véget érjen.
A hülye szél.
Ezt történik, amikor éjjel kikapcsolják a szellőzőket.
Miért vagy még itt?
Épp moziba megyek.
Ilyenkor?
Csak le kell menni a mozgólépcsőn.
Te tényleg nagyon fura vagy.
Ez vicces. Én ezt mindig más emberekről gondolom.
Jól van, akkor veled megyek.
- Nem tudom, hogy az... - Mi a gond?
- Nem leszünk egyedül, nem? - Nem, de lehet, hogy...
Akkor nincs mitől tartanunk.
Hogy hívnak?
Caro.
Jól van, Caro.
Most, hogy már tudod a nevem...
Bumm!
Jó éjt!
Egy Smith & Wessonból kilőtt golyó sebessége
elérheti akár az 1225 km/h-t.
Franz másnap reggel gyorsabban repült.
A fekete lyuk által keletkezett vákuumban felgyorsult...
és képessé vált arra, hogy befolyásolja az idő múlását.
Ahogy Alexander is.
Bár ugyanazt tapasztalta, számára mindez eltérő kimenetellel zárult.
Említettem, hogy már vagy ötször elhagytam az üvegszemem?
Amikor a búvárkodásra edzettem,
megpróbáltam kiegyenlíteni a nyomást a fülemben.
És hupp...
Megajándékozott a mosolyával.
- Mennem kell. - Maradj még!
- Tényleg mennem kell. - Egy kicsit...
Alexander?
Apa, mit művelsz? Mássz le!
- Visszaülnél? - Igen, de azonnal gyere le onnan!
- Már a tiéd a tekintete és a mosolya. - Kérlek, hagyd abba! Vissza kell mennem.
Miért vagy itt és miért van rajtad ez a fura ing?
Idelent dolgozom.
A dilis apád miatt, vagy már elfelejtetted?
A tekintet és a mosoly jó...
A barátsághoz, de semmi többhöz.
A harmadik tényező döntő fontosságú.
Már csupán az érintés hiányzik.
És nem a kézfogásról beszélek...
És nem is sokkal komolyabb dologról. Nem.
Egy gyengéd érintésről, amire mindketten vágytok.
Ha mindhárom megvan, akkor eldől...
Szerelem lesz...
Vagy bukás...
Hé, Napnyugta!
Caro.
Nincs kedved koncertre jönni?
- Sajnálom, nem lehet. - Idelent lesz. Csak le kell menni.
Már biztos túltette magát a dolgon.
Így már tartozom neked.
Mostanában bukkantam rá erre a helyre. Nagyon finomak a sütik.
Sziasztok!
Egy csokitortát kérek és egy kézműves jeges teát.
Whiskey-t?
Kólát.
- Ismered őt? - Régen itt dolgoztam.
Mennyire ismered őt?
Mindent tudok róla.
Akkor tudod, hogy ő is csak egy seggfej, mint az összes pasi.
Minden bizonnyal.
És amúgy is ő fizet, úgyhogy két csokitortát kérek.
Mit tudsz rólam?
Mindent.
Egyáltalán nem ismersz engem.
Akkor figyelj!
Zakkant vagy.
És egy kissé karót nyelt.
Rajta kívül nem sok barátnőd lehetett,
valószínűleg ezért nézed állandóan azokat a macsó western filmeket.
Rettegsz a madártolltól és sok mindent tudsz sündisznókról.
Meg tudtál lepni...
Kíváncsivá tettél és felbosszantottál. Ezért minden elismerésem.
A filmed fantasztikus volt. El kell kérnem.
És nincs semmi érzéked a kalapokhoz. Kifelejtettem valamit?
Hogy Napnyugtának hívnak.
Hányszor lőttél már rám?
- Háromszor, de egyik sem talált el. - Szerencséd volt.
Nem. Bénán célzol.
A bankjegyeket érmékké változtatod, kalapok alatt bujkálsz...
Állj! Állj le!
Van valami, amit nem értek.
Mit?
Miért dolgozol a béna talált tárgyak osztályán?
Nos, először kalapokkal próbálkoztam.
- De az nem ment valami jól. - Jól van, ez baromság.
Mi a valódi oka?
- Már nézhetem? - Nem, még várj!
Siess!
Kinyithatod a szemed.
- Ezt mind te csináltad? - Igen.
Te jó ég!
Mikor készült?
Szombatonként az elmúlt 20 évben.
Idióta...
- Ez mi? - Az egy üstökös cápa.
- És mi van a fején? - Pitypang-sisak.
Pitypang-sisak?
Igen, az egy szuper-képességű fegyver. Megvédi őt.
Ha rajta van, semmi nem árthat neki.
- Tényleg működik? - Hogyne.
Bizonyítsd be!
A következő két nap Franz a barátjával Perryvel bujkált,
Alexander pedig a fegyvert kereste.
A július 8-ai előtti este készen állt.
Lépj egy kicsit előrébb.
Még egy kicsit! Még! Jó.
És most balra! Egy kicsit... Állj!
Jól van, maradj ott!
- Most mi jön? - A metró.
Már nem járnak.
Egy igen. A karbantartó szerelvény. Az most pont jó lesz.
Ez hihetetlenül giccses!
És hihetetlenül gyönyörű.
Valamit meg kell ígérned nekem.
Nézz rám!
Nem szabad belém szeretned. Megígéred, hogy így lesz?
Bármi is történjen.
Hahó!
Napnyugta!
- Ezt találtam. - Hol?
Odakint.
Jól van, megtarthatja.
Nem lehet. Tudom kié. Nézd, itt a címe!
Elvinném oda én magam is, ha lenne rá időm.
Még útba is esik, de... Megtennéd, hogy elviszed?
- Ilyet is vállaltok, ugye? - Ami azt illeti, nem.
Nem tudom, mi várna ott rám.
Talán egy zakkant figura. A világ tele van velük.
És olyanokkal is, akik mindenkitől és mindentől rettegnek.
Ha ez segít, indulj nyugat felé...
Nyergeld fel a lovad és szállítsd ki a virágokat napnyugtakor, különben...
Itt jól mutat.
Mit gondolsz?
Igen Franz... Perry sejtregeneráló overallja most nagyon jól jönne.
Egy-két nap és jobban leszek.
Jól van. Szia!
Mikor kértem, hogy hozd el? Három napja? Egy hete?
Egy hónapja?
Nem vagyok ismerős a környéken.
Add ide!
Gyere be!
Ő a lakótársam.
Szörnyen hangos és közönséges, de legalább nem horkol.
Több lakótársad is van?
Igen, de ez szomorú történet.
Gyere velem!
Ülj le!
Egy katicabogár mászott az egyik újáról a másikra,
majd vissza, ez után pedig visszabújt a repedésbe.
Órákon át vártam, hogy előbújjon.
Egy lámpát is égve hagytam aznap éjjel, hogy lássa a kifele vezető utat.
Úgy gondolom, ő véget akart vetni mindennek.
2001. Mióta laksz itt?
Mindig is itt laktam.
Édesanyám hét éve kiköltözött és...
Én szereztem egy új szobatársat. Mind mondtam, nem horkol...
Ez meg mi?
Egy riasztó. De most ki van kapcsolva.
A picsába!
Ez nem a miénk.
A rózsák szeretik az alkoholt és a szénsavat.
Látni is lehet, hogy...
a leveleik visszanyerik a fényüket, de csak egy napra és utána vége...
Mivel töltötted az elmúlt pár napot?
Megszegtem az ígéretem.
Hisz megígérted.
Megígérted. Bármi is történjen, te...
Igen, tudom, de...
Hirtelen már nem jelentett semmit.
Alexander, hisz nem is ismersz engem.
Reméltem, adsz időt, hogy ez megtörténhessen.
Szeretnék...
De nem lehet.
Tudod, mi ez?
Egy bomba.
Egy kurva időzített bomba, ami idebent ketyeg.
Amikor felrobban,
mindent elpusztít, ami fontos nekem, és ezt nem akarom.
Miért kellett találkoznom egy ilyen fura sráccal, mint te vagy?
Az első hülye film óta tudtam, hogy valami történik velem.
Próbáltam távol tartani magamtól.
Ellökni.
Fogalmad sincs, milyen most nekem.
Én ezt nem akarom.
Erre nincs szükségem.
Fogalmam sincs, mi ketyeg odabent,
de te négyszer rám lőttél, és én mindet túléltem.
Kérlek, most menj el!
A harmadik éjszaka, a szél elcsendesült és Alexander köddé vált.
Caro kereste,
de nem volt a talált tárgyak osztályán...
Nincs itt.
A kamerák sem bukkantak rá...
Ha itt is volt, én nem láttam.
Ott is kereste, ahová Renate szemei már nem látnak.
Nem volt itt.
Tuja, mit találtam a piszoárban a minap?
Miért lenne itt?
Miért lenne itt bárki?
Ha lát valahol egy barna táskát,
kérem, juttassa el a talált tárgyak osztályára.
Végül elment a házához is...
Máris színre lép a mérnök.
Egy kalap akkor jó,
ha alatta észrevétlenül el tudsz rejteni valamit.
Egyszerűen csak lelőtte.
Az a ribanc.
Alexander nem volt sem ott fent, sem odalent.
Világosban és sötétben sem lelte.
Ott volt, ahol a lány nem számított rá.
Igazad volt, ez áll a legjobban.
Hogy jutottál be?
Nyitva volt.
Basszus...
Merre voltál?
Megkérdezted, melyik kalap illik hozzád a legjobban és én nem tudtam.
- Egy hülye kalapot kerestél? - Eltartott egy ideig.
Ez az az idióta sisak?
Fogalmam sincs, mi ketyeg odabent,
de tudom, és te is jól tudod,
hogy ez működik.
Próbáld fel!
Kizárt.
Kérlek!
Csak egyszer.
Ez egyszerre minden... Ez...
Elképesztően ocsmány.
Gyönyörű, ciki... és minden...
Napnyugta, te szörnyen zakkant vagy, Alexander.
- Az utolsó részt, mondd még egyszer! - Zakkant vagy, Alexander.
A zakkantat hagyd ki!
Alexander.
Szerettem volna hallani, ahogy te mondod.
Napnyugta!
Ha rajtam van, semmi bajom nem eshet?
Ez mennyire biztos?
Elárulod, ez mennyire biztos?
Nem esik semmi bajod.
Meg tudod ígérni?
Meg tudod ígérni, és ezúttal betartod az ígéreted?
Akkor jó.
Minden reggel megcsókolták egymást.
És esténként is.
Éjszakába nyúlóan...
- Szia! - Későn van, nem igaz?
Hoztam neked egy szelet sütit.
- Ez meg mi? - A riasztó rendszerem.
Azt hittem, az ajtókeretben van.
Amikor egyedül vagyok éjszaka, időnként felkelek és fel sem tűnik.
Mármint alvajáró vagy?
Ez nézd!
Menő, igaz?
Igen.
És pontosan 23 nappal később
a pitypang-sisak elkezdett hatni.
Ez pontosan mit jelent?
Az elmúlt hetekben javult annyit az állapota, hogy felvegyük a kutatásunkba.
Természetesen csak akkor, ha szeretné.
Mennyi időt vesz igénybe?
A kezelés időtartama öt hónap.
Nem szeretnék százalékot hallani, de tényleg van esélyem?
Igen, van.
Amennyiben végigcsinálja a teljes időtartamot.
Caro és Alexander minden reggel találkoztak.
Bemehetek?
És ebédidőben is.
Időnként megpróbáltak szárnyalni.
Ne mozdulj!
- Maradj így! - Csikiz.
Jól van. Emeld fel a blúzod!
Most lélegezz a hasadon át
és töltsd meg a hőlégballont.
Most állj lábujjhegyre!
Voltak napok, amikor hangosak voltak.
Minden további nélkül megragadom és kidobom az ajtón...
Más napok csendben teltek.
Ez a kedvenc részem:
"Ha két ember egymásba botlik, akik azelőtt még sosem találkoztak,
van, hogy megváltozik a világ de az is előfordul, hogy nem.
Van, hogy összeütköznek és izzanak,
vagy izzanak és összeütköznek.
De időnként valami új is születik és olyankor megváltozik a világ."
A tekinteted vesd a szárnyakra!
Kövesd őket! Amint szem elől téveszted őket, hunyd be a szemed!
A legutóbbi vizsgálat eredményei kielégítőek.
Kielégítő, tehát nincs változás. Nem vagyok jó kísérleti patkány.
A prognózisomat tekintve,
ez csak a béna kezdete az orvos-beteg beszélgetésnek.
De amúgy kedvelem magát.
Már így is lassult a terjedés. És egy öt hónapos ciklus
negyedik napján ez említésre méltó eredmény.
Különösen a maga prognózisával. De ezt tudja.
- Nem vagyok hülye. - Csak túl érzékeny.
Dehogy is.
Milyen volt az elmúlt pár hét?
Valójában... szörnyen fáradt voltam és sokat aludtam.
Émelygés?
A kemó rosszabb volt, de az nem tartott ilyen sokáig.
- Még négy hónap, tehát december. - Január eleje.
Nem fogom menni.
Ezért lenne jó, ha itt maradna bennfekvő betegként.
Az kizárt.
Még egyszer becsukom a szemem,
mert olyan rémesen érzem magam.
Ha úgy érzem magam, úgy is nézek ki.
Ez praktikus döntés, mivel csukott szemmel
nem látom magam.
És te sem látsz engem, rendben?
Hunyd be a szemed!
Elárulok egy titkot,
de csak neked.
Félek.
Nem szörnyen rettegek, csak félek.
Hol van a félelmed?
Hol bujkál?
Netán itt?
Itt?
Vagy itt?
Segít, ha elrejtőzöm előle.
Ha a szokásosnál többet alszom,
az a bestia nem talál rám olyan gyorsan.
A félelmemről... nem mesélhetsz senkinek.
- Milyen nap van? - Kedd.
Úgy értem, hányadika?
- Augusztus 26. - A picsába!
Az idő szinte alig halad.
Ez túl sokáig tart.
A sisakod kezdi elveszteni az erejét.
Valami újat kell kitalálnod.
Amikor Caro hozzá költözött, Alexander otthagyta az elveszett tárgyak osztályát.
Reginald Bull, Perry első helyettese. Nem volt könnyű megszerezni.
Azt hittem, örülni fogsz.
Örülök, de...
Mindegy.
Köszönöm!
És kölyök! Jó utat!
Hogy érzed magad?
Jó.
Mennyit aludtam?
Órákat? Napokat? Heteket?
Örökké.
Mi az?
Mi?
- A levelek. - Ősz van.
Hisz, mondtam, hogy egy örökkévalóságig aludtál.
Most komolyan.
Mennyi ideig nem voltam magamnál?
- Hányadika van? - Közel három hét telt el.
Dr. Fellner kétnaponta itt járt
beállította az infúziót és folytatta a kezelést.
Mindig magával akart vinni, de az állapotod stabil volt.
Azt mondta...
Mit?
Hogy újra meg fog történni.
Mi folyik itt?
Az volt a célom, hogy megállítsam az idő múlását, visszafordítsam.
De tévedtem. Fel kell gyorsítanom.
- Felgyorsítani? - Igen.
Várj egy percet!
Ez kelleni fog.
Csodálom magában ezt a szenvedélyt és kreativitást.
De arra kér, hogy éljek vissza a bizalommal, ami kialakult.
Ezt nem tehetem.
Nem arra kérem, hogy hazudjon neki az egészségi állapotáról,
de úgy érzi, nem bírja már tovább.
Szeretném, ha ismét hinni tudna.
Nem teszünk semmi olyat, amit maga sem.
Minden gyógyszer, amit felírt és bead neki
a testében lévő zavarral harcol.
Maga is manipulálja a szervezetét, becsapja.
Mi is csupán ezt tesszük.
- Szabad? - Kérem!
Linzer sütemény.
Maga velem jön.
Várjon!
- Nevetséges. - Ez nem kérés volt.
Ez nem jelenti azt, hogy állandóan alszik.
A nyugtató enzimgátlók olyan bódult állapotot idéznek elő,
ami befolyással van az alvási-ciklusára.
Ez heteket is jelenthet? Hányadika van?
December 4.
Olyan ez, akár egy őrült időutazás.
Holnapután ismét eljövök.
Alexander hagyta, hogy Caro minden reggel hallja a frissen hulló havat.
Amikor erősebb volt, érezni is akarta.
Nézd! Azok honnan jöttek?
Be akartak húzódni a melegbe.
Nagyon furcsa lehet nekik.
Mi?
Nem egy mezőn fekszünk. Az ő világuk odakint van, nem itt bent.
Majd behozzuk.
- Mit? - A világukat.
Mikor lesz karácsony?
Két hét múlva.
Akkor menj és hozz egy hülye fát.
Így lesz.
Menő.
Olyan jó.
Megint havazik.
Ez meg ki?
Fogalmam sincs.
Apa?
Ez komoly? Ilyen könnyen felismertél?
Olyan sok energiát fektettem abba, hogy jó legyen a jelmezem.
Mit keresel itt?
Gondoltam, most nem lenne jó, ha egyedül lennél.
Nincs egyedül.
Soha nem is volt.
Te bolond.
Anya!
Elég volt, anya!
Alexander azt mesélte, maga amolyan vakond, aki alagutakat ás.
Így van.
Egész jól ismerem a világot,
bár nem sokat láttam belőle.
És látta azokat a...
a csodálatos képeket, amiket odalent festett?
Igen... Mesélt róluk.
De még nem jártam ott.
Mindenképpen menjen el! Fantasztikusak.
Rendben, ígérem.
Elég időt hagytad kint állni, hogy jó hideg legyen?
Hátrébb kell állnod.
Csinál!
Forog.
Így.
- Készen állsz? - Csináld!
- Készen állsz? - Igen.
Igen, ez nagyon hideg.
Gyere ide!
Érzed az illatát?
Csodálatos.
- Feldíszítsük? - Ne. Úgy túl giccses lenne.
Tudod, mi lenne jó?
Ha az a két pillangó és még több sárga, piros és kék lepke ide repülne
és az ágakra szállna.
Igen.
Végre ismét álmodtam.
- A riasztó rendszeremmel... - A lufikkal?
Igen, de...
Nem működött.
És nem is akartam, hogy működjön.
Mert nem akartam felébredni.
A tüskék visszahúzódtak
és én átsétáltam.
Most először.
És odakint voltam.
Olyan könnyednek éreztem magam.
Majd a lufik felemeltek a földről.
Szorosan kapaszkodtam beléjük.
Nagyon erősen fogtam őket.
Az a pasi segített. Tudta, hogy kell.
Hé, Alexander!
- Igen? - Jó érzés volt.
Nagyon jó.
Ismét erősnek éreztem magam.
Egy nap, amikor elcsendesült a szél,
Alexander összeszedte Caro téli ruháit.
Szerinted melyik illik hozzám?
Ne gondolkozz rajta sokat!
Forró vagy.
Ilyen meleg van odakint?
Nem.
Egyáltalán nem.
Hazudsz.
Már elengedheted a pillangókat.
Add a kezed!
Mondd!
Nem.
Megígérted.
Nem megy.
Most szükségem van rá.
Kapaszkodj jó erősen!
A tekintetet vesd a szárnyakra!
Kövesd őket!
Amint szem elől téveszted őket, hunyd be a szemed!
Magyar szöveg: Kálmán Rita
Az HBO megbízásából készítette a TPM Media.