Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
To je ljubezenska zgodba.
In tukaj, na višini 900 metrov, se končuje.
Če hočemo priti na začetek, se moramo spustiti.
Nižje.
ZVEZDE POD MESTOM
V tej majhni hiški z majhnim vrtom
je Alexander odraščal s svojo babico.
Stoj.
Kako ti je ime?
Rečejo mi Sunset.
Zakaj tako? - Ker grem vedno proti zahodu.
Alexandra ni učila le, naj vedno gleda proti zahodu,
ampak naj vmes tudi zadiha s polnimi pljuči.
16 °C.
In ko je bil prestrašen,
ga je prepričala, da je treba strah sprati s sebe.
Seveda se je naučil tudi, kakšna je babica na dotik.
Rojstni dan imaš čez štiri dni, pa mi še nisi povedal, kaj si želiš.
Isto kot lani.
Oprosti, spomniti me moraš.
Da rojstni dan slavimo tukaj. Ampak vsi skupaj.
Ti, očka in jaz.
Slišim jih.
Koliko? - Tri.
Ne, dva.
Regratova čelada?
Katera vrsta? - Požiralec planetov
in kometni morski pes.
Na lovu sta.
Na koga?
Na naju.
Za Alexandra je bila to skrivnostna dežela pustolovščin.
Nikoli z očetom ni bil nikjer drugje.
Nemogoče.
Tvoj oče ne more priti. - To vsakič rečeš.
Zakaj ne more priti?
Strah me je povedati po pravici.
Lahko se greš stuširat.
No prav.
Stopi na mizo.
Daj.
Ponavljaj za mano.
Ali živiš življenje z nogami na tleh...
Ali pa tvegašv in se zaljubiš.
Ali pa tvegaš in se zaljubiš.
Tako je rekel tvoj očka.
Nato pa je skočil na mizo in vzkliknil:
"Kdo sploh rabi usrana tla pod nogami?"
In potem?
Potem se je zaljubil v tvojo mamo.
In potem sem se jaz rodil. - Ja, potem si se ti rodil.
In tvoja mama...
Tvoja mama
je po tvojem rojstvu odšla s tega sveta.
In do danes je tvoj oče ni pustil same.
Ko je odšla na večni počitek, ji je sledil pod zemljo.
Obljubil ji je, da bo ostal z njo.
Obljubil, razumeš?
Istočasno se je Alexandrov oče, v svoji najboljši obleki,
z divjo vrtnico v eni in kovčkom v drugi roki, odšel v podzemlje,
da bi se pridružil svoji ljubljeni ženi.
Alexander?
Si tukaj?
Na tleh.
Ne bom se zaljubil.
Obljubiš?
Ja, obljubim.
Da bi dokazal, kako resna je njegova obljuba,
je Alexander izpustil vestern Zadnji vlak iz Gun Hilla
in pozno v noč ostal pod mizo.
Kaj je zdaj to?
Lahko od zdaj spim tukaj?
Tu spodaj?
Da sem tudi jaz bližje mami.
Od tega trenutka je komaj čakal,
da riše po očkovih stenah.
Da lahko mami pošilja eno sliko za drugo.
Naslednja tri leta je delal v kavarni,
kjer bi se večkrat skoraj zaljubil.
Prvič se je zgodilo nekega jutra.
Si ti Alexander?
Tukaj je moja številka. Me boš poklical?
Ne.
Drugič se je zgodilo pozno zvečer.
Sva zadnja?
Ravnokar sem zaprl.
Imate kakšnega iz neparnega leta?
Prosim?
Ta kovanec je iz leta 2008.
Rad bi kakšnega iz 2007 ali 2009.
Iz neparnega leta, razmete?
Dobro.
Alexandra je bilo strah, da um njegovega očeta
počasi prevzema tema.
Ni bilo dovolj, da se vidita le ob nedeljah.
Odločil se je, da mu bo tudi od ponedeljka do petka blizu.
Na začetku poletja
so ga tekoče stopnice odpeljale na novo delovno mesto.
Dober dan.
Ti si novi.
Alexander. - Franz.
Ampak vsi me kličejo Perry. - Zdravo, Perry.
Perry Rhodan.
Kul ime.
Ne veš, kdo je Perry Rhodan, kajne? - Zdaj vem.
Saj je vseeno. Pridi.
To je Perry Rhodan.
Vsi mislijo, da je Luke Skywalker pompozen junak.
To je neumnost.
Perry je najboljši.
Brez njega tega vesoljskega klovna ne bi bilo.
Alexandru je bila nova služba všeč.
Ni bila pretirano zahtevna,
ampak vsak dan je spoznaval nove ljudi.
Večina je bila normalnih, ampak bili so tudi nenavadni.
Nenavadno iskreni.
To sem našla na postaji Stephansplatz.
Že lansko zimo.
Všeč mi je bila in prav mi je.
Zdaj je pretopla.
In nenavadno pohlepnih.
Kako ni nagrade za najditelja?
Prav, potem jo bom obdržal.
Bili pa so tudi takšni, za katere je Franz govoril, da niso s tega sveta,
Alexander pa jih je imel za nenavadno izgubljene.
Sem vam povedal, da sem že petkrat izgubil stekleno oko?
Ne.
Enkrat me je vnuk lovil.
Poskusil sem se skriti.
In potem je počilo.
Poleg vesoljskega navdušenca Perryja
je na postaji delala tudi odvisnica od krem Renate.
To je vrtnar.
Ta ima kače.
Tale pa je hipohonder.
Ob njej ni bilo nevarnost, da prelomi obljubo.
Še posebej zato, ker ni le poznala vseh,
ampak ljubila samo enega.
Medtem ko je ona podnevi vse nadzirala,
je imel njen ljubi ponoči vse pod nadzorom.
Navkljub temu, da se je bal teme.
Seveda se je Alexander srečeval tudi z očetom.
Z njim se je srečal tudi na tisti usodni dan,
ki mu je za vedno spremenil življenje.
Očka!
Nekaj sem našel.
Sinoči.
Pokaži.
Digitalna je.
Deluje.
In mimogrede... - Tudi jaz.
Kako misliš?
Ni ti treba biti tukaj. Dobro sem in rad sem tu.
Čakaj.
Zate.
Naj uganem.
2007, 2009.
Hvala.
Ampak vedeti moraš, da neparnih številk
nimam rad jaz, ampak tvoja mama.
Pazi.
Strojevodja.
In zdaj ga ustreli.
Prasica.
Klobuk je dober,
če lahko pod njega kaj skriješ.
Ne bi se smel igrati z njo.
Poglej ga.
To je od sinoči.
Pazi zdaj.
Pero.
Kaj?
Ne... Kam ti gledaš?
Kdo je to? Jo poznaš?
Ne.
In?
In je tudi nočem.
Dober dan.
Zdaj so jo prinesli. Kot nova je.
Poglejte, niti ene praske.
Zanima me, če je kdo prinesel rjavo aktovko.
Bom pogledal, samo trenutek.
Rjava aktovka pravite?
Ja, ampak sama aktovka ni pomembna.
Po navadi je tako.
Kaj je v njej vrednega? - Zbirateljski kos.
Edini, ki ga imam.
Je tam?
Žal mi je.
Je tako slabo?
Tudi za vas bi bilo.
Zame? Zakaj?
Ta začetnice so bile prvič priložene pri številki 989.
Prihodnost satelita.
V aktovki, ki jo iščem, je originalni prvi izvod.
Operacija Zvezdni prah?
Ne...
Prvi izvod Operacije Zvezdni prah imate? -Ja.
Ne...
Prišli so iz globin vesolja.
Nihče jih ni pričakoval.
Njihov cilj je Mesec.
Glavni pilot Zvezdnega prahu je major Vesoljskega programa.
Njegovo ime...
Perry Rhodan.
Najti ga morate.
Iskal ga bom še naprej, ampak...
Me boste poklicali, če jo kdo prinese?
Seveda.
Obljubim.
Medtem ko je Franz hrepenel po prvi misiji svojega junaka,
se je poskušal Alexander znebiti prizorov v svoji glavi.
Tvoji mami bo zagotovo všeč.
Misliš? - Ja.
Rada ima zvezde in veter.
Poleti je stala na vrtu in pusti, da ji veter suši lase.
Govorila je, kako nežen je.
Da se počuti tako lahkotno.
Zato mislim, da bi ji bilo všeč tudi pero.
Od kod poznaš to žensko?
Ne poznam je.
Ampak narisal si jo.
Na te zidove še nikoli nisi narisal ženske.
Zato jo pošiljam naprej.
Zakaj?
Znebiti se jih hočem.
Če imaš njene slike in se jih hočeš znebiti,
jih moraš vrniti njej.
Drugače ne gre.
Greš z mano? - Nimam časa.
Daj no, en krog.
Nekaj moram dokončati, trajalo bo.
V pol ure bova konec.
Martin, zakaj delaš ponoči, če se bojiš teme?
Zaradi nje.
Renate?
Ne razumi me narobe.
Zelo mi je všeč.
Ampak...
Včasih me duši.
Stalno hoče biti z mano.
Ampak potrebujem tudi nekaj časa zase.
Raje se soočam s strahom pred temo, kot da bi jo izgubil.
Ampak to ostane med nama.
Obljubiš? - Ja.
Grem.
Res nimaš časa?
Ampak dokler ne končam, ne bom ugašal luči.
Luč je gorela vso noč.
Gorela je do zgodnjega jutra.
To je kul. Kaj je to?
Ne čakaj predolgo.
Kako misliš?
Pojdi do nje!
Ni mi treba.
Je bilo to vse?
Zdaj ima vse.
Medtem, ko se je Alexander počutil varnega,
so se zvezde premaknile
in pisarna Izgubljeno in najdeno se je vrnila v leto 1961.
Samo malo.
To sem našla na vlaku.
Tole moraš izpolniti.
Je že v redu.
8. september 1961.
Stran za stranjo je Franza zapuščala gravitacija,
medtem pa je Alexandra melanholija tiščala k tlom.
To je bila tvoja prva risba za mamo.
Fantič, ki jaha leva
in nosi to čelado. Kako se je že imenovala?
Kje si jo prvič videl?
Se ne spomniš?
Narisal si njo in mene.
Tukaj je.
Ona je zlatarka, jaz dražitelj. Vsak s težkim kladivom.
Tako si naju videl.
Licitirala je za zapestnico za svojo delavnico.
Stala je levo ob vratih.
Želela si je to zapestnico, ampak nekdo je ponudil več
in to jo je razjezilo.
Res jo je razjezilo.
In potem je odšla.
Si šel za njo?
Poslal sem ji katalog dražb
in označil nekaj kosov nakita,
ki bi se brez dvoma prodali po izklicni ceni.
Je vedela, da je bil od tebe?
Anonimno sem ga poslal. Izbral sem samo dražbe,
ki jih nisem jaz vodil.
Ampak prišla je in se razgledala.
Hotela je vedeti, kdo je poslal katalog.
Si stopil do nje?
Ne, seveda ne.
Prezgodaj bi bilo.
Imel sem simptome, zaradi katerih sem menil, da sem zaljubljen,
ampak da res veš, da žensko ljubiš,
moraš od nje dobiti tri stvari.
Iti moram. - Prva je brez kakršnegakoli tveganja.
Pogledati te mora.
Naravnost v oči.
Ampak ne mimogrede, ne kar tako.
Namerno mora biti.
In njena reakcija v tem trenutku...
...pokaže, ali sta preostali dve stvari sploh pomembni.
Mislil sem, da bova nekaj spila.
Preostanek noči se je Alexander boril s strahom pred naslednjim jutrom.
Komu boš to pokazal?
Kateri mi najbolj paše?
Okrogel.
Tale.
Ne ta?
Malo prevelik je. Ta je ožji, bolj se ti bo podal.
Poznaš film Iskalci?
John Wayne in Vera Miles.
Kavbojski film?
Vestern, klasika.
Definitivno ne.
V glavnem, v njem je prizor s strojevodjo in Vero Miles.
Strojevodja pravi, da se žensk ne strelja.
Ona sleče obleko in razkrije srajco in hlače.
Vpraša ga: "In zdaj?"
On pravi: "Klobuk ni pravi."
Sname klobuk, pod katerim ima pištolo in ga ustreli.
Potem stopi do njega in reče:
"Klobuk je dober, če pod njega lahko kaj skriješ."
Ali to pomeni, da me hočeš ustreliti?
Si ti čudak z infoekrana?
Včasih znan tudi kot Alexander.
Kaj vse to pomeni?
Si vedela, da je pero maribuja...
Pusti pero. Kaj hočeš?
Jež ima 7000 bodic... - Kaj hočeš?
Od ponedeljka do petka delam v pisarni za najdene predmete.
Videl sem, da si na postaji izgubila pero.
Kasneje me je lovilo in napadalo in ujel sem ga.
To je vse.
In tisto vmes? Kaj je z infoekranom?
Ker je bilo pero tako agresivno, nisem vedel, kako boš reagirala.
Oprosti, nisem te hotel razjeziti.
Čakaj.
Kateri bi meni najbolj pristajal?
Moje vprašanje je bilo bolj pošteno. -Povej, kateri?
Noben. - Noben?
Vsi so dobri, ampak zakaj? Ne potrebuješ klobuka.
Ni se ti treba skrivati pod klobukom.
Veš, kaj?
Najbolje bo, če me pustiš pri miru.
Njen pogled mu ni mogel škoditi,
zato je Alexander spet čutil tla pod nogami.
Opogumljen od navdušenja jo je še enkrat pogledal v oči
in nato spil viski, kot to delajo kavboji.
Sem vam že povedal, da sem petkrat izgubil stekleno oko?
Enkrat sem zaspal v naslanjaču.
Sanjal sem, da sem umetnik na trapezu.
Z višine sem padel na mrežo.
In bum!
To je bil v naslednjih štirih dneh njun edini stik.
Do jutra, ki se je začelo prijetno glasno
in večera, ki se je končal nevihtno.
Usrani veter.
To se včasih zgodi, ko zvečer ugasnejo prezračevanje.
Kaj ti še delaš tukaj?
V kino grem.
Zdaj?
Po tekočih stopnicah dol.
Zelo čuden si.
Smešno, meni se takšni zdijo drugi.
V tem primeru grem s tabo.
Ne vem, če je to... - Kaj?
Saj ne bova sama dol? - Ne, ampak morda...
Torej ni razloga za strah.
Kako ti je ime? - Caro.
Dobro, Caro.
Zdaj, ko poznaš moje ime...
Bum!
Lahko noč.
Krogla iz revolverja Smith & Wesson
lahko doseže največjo hitrost 1225 km/h.
Franz je naslednje jutro letel še hitreje.
Pospeševal je skozi vakum črnih lukenj.
Lahko je vplival na čas.
Tako kot Alexander.
Doživljal je enake situacije,
ampak z različnim razpletom.
Sem vam že povedal, da sem petkrat izgubil stekleno oko?
Enkrat sem se pripravljal na potapljanje.
Zaman sem poskušal izenačiti tlak v ušesih.
In bum!
Dala ti je nasmeh.
Iti moram. - Ostani.
Res moram iti. - Samo še malo.
Očka, kaj delaš? Pojdi dol.
Boš sedel? - Bom,
ampak pridi dol.
Njen pogled in nasmeh imaš. - Nehaj. Res se moram vrniti.
Zakaj si sploh tukaj, v tej smešni srajci?
Tukaj delam.
Zaradi svojega norega očeta, si že pozabil?
Pogled in nasmeh sta dobra.
Dobra za prijateljstvo, nič več.
Tretji del je odločilen.
Manjka še dotik.
Ne govorim o rokovanju.
In zagotovo ne o možatem objemu.
Nežen dotik, ki si ga oba želita.
Vse to skupaj bo odločilo,
ali bo prišlo do ljubezni
ali propada.
Živijo, Sunset! - Caro.
Greš z mano na koncert?
Na žalost ne morem. - Tu dol, poleg tekočih stopnic.
Zagotovo je že prebolel.
Dolžna sem ti.
To kavarno sem nedavno odkrila. Torte so super.
Živijo.
Jaz bom čokoladno torto in domači ledeni čaj.
Viski?
Kolo.
Jo poznaš?
Včasih sem delal tukaj.
Kako dobro ga poznaš?
O njem vem vse.
Potem veš, da je drekač, kot vsi ostali moški.
Absolutno.
Plačati mora, tako da bom dva kosa torte.
Kaj veš o meni?
Vse.
Sploh me ne poznaš.
Poslušaj.
Čudak si.
Malce prismuknjen.
Razen nje nisi imel veliko punc.
Verjetno zato toliko gledaš mačo filme.
Panično se bojiš perja.
Veliko veš o ježih.
Uspel si me...
Presenetiti.
Vzbudil si mi zanimanje in razjezil si me. To moram priznati.
Film je bil super, moram ga imeti.
In pojma nimaš o klobukih. Sem še kaj pozabila?
Rečejo mi Sunset.
Kolikokrat si že streljala name?
Trikrat in še zdaj me nisi zadela. -Srečo imaš.
Ne, ampak obupno streljaš.
Bankovce menjaš za kovance, skrivaš se pod klobukom...
Dovolj.
Nečesa ne razumem.
Česa?
Zakaj delaš v butastem Izgubljeno in najdeno?
No, najprej sem poskusil pri klobukih,
pa ni šlo. - Pa kaj še.
In v resnici?
Lahko pogledam? - Na, počakaj še malo.
Pohiti.
Zdaj lahko pogledaš.
Si ti vse to narisal?
Ja.
O moj bog!
Kdaj si vse to narisal?
Vsako nedeljo zadnjih 20 let.
Idiot.
Kaj je to? - To je kometni morski pes.
Kaj ima na glavi?
Regratovo čelado.
Regratovo čelado?
Ja, super orožje je. Ščiti ga.
Z njo se mu ne more nič zgoditi.
Ali deluje? - Seveda.
Dokaži.
Naslednja dva dneva se je Franz skrival pri Perryju.
Alexander pa je iskal orožje.
V noči na 8. julij je bil pripravljen.
Še malo naprej.
Ja, še malo. Tako.
Zdaj pa v levo. Čisto malo. Stoj.
Dobro, ostani tam.
Kaj pride zdaj? - Vlak.
Ne vozi več.
Še en pride, od vzdrževanja. Popoln je.
To je tako neverjetno kičasto!
In tako neverjetno lepo.
Nekaj mi moraš obljubiti.
Poglej me.
Ne smeš se zaljubiti vame. Obljubiš?
Ne glede na vse.
Dober dan.
Sunset!
Našla sem jih. - Kje?
Tam zunaj.
V redu je, lahko jih obdržiš.
Ne. Vem, čigave so. Tukaj je naslov.
Sama bi jih odnesla, če bi imela čas.
Nekako po poti mi je, ampak ali jih lahko ti?
Delaš takšne stvari?
Niti ne.
Ne vem, kaj me tam čaka.
Mogoče kakšen čudak. Svet jih je poln.
Svet je poln ljudi, ki se vsega mogočega bojijo.
Če ti pomaga, greš direktno proti zahodu.
Zato osedlaj konja in dostavi cvetje, če ne...
Tukaj bo lepo.
Kaj praviš?
Ja, Franz, Perryjeva obleka za regeneracijo bi prišla prav.
Upam, da bo čez par dni že bolje.
Dobro. Adijo.
Kdaj naj bi jih prinesel? Pred 3 dnevi, enim tednom?
Enim mesecem?
V tem predelu mesta se ne znajdem.
Daj sem.
Vstopi.
To je moja cimra.
Glasna in vulgarna je, ampak ne smrči.
Imaš še kakšno cimro?
Ja, ampak gre za žalostno zgodbo.
Pridi.
Sedi.
Pikapolonica je hodila z enega prsta na drugega, potem pa padla v razpoko.
Več ur sem čakala, da pride ven.
Ponoči sem imela prižgano luč, da bi našla izhod, ampak zaman.
Mislim, da je preprosto hotela vse končati.
2001. Kako dolgo že živiš tukaj? -Od nekdaj.
Moja mama se je pred sedmimi leti odselila in...
Takrat sem dobila novo cimro. Kot sem rekla, ne smrči...
Kaj je pa tole?
Alarm. Zdaj je izklopljen.
Hudiča.
Ni za naju.
Vrtnice obožujejo alkohol in CO2.
Hipoma se listom vrne sijaj,
ampak samo za en dan in eno noč. Potem je vsega konec.
Kaj si delal zadnje dni?
Prekršil sem zaobljubo.
Ampak obljubil si.
Karkoli se zgodi. Obljubil si, kajne?
Vem, ampak...
Nenadoma mi ni nič pomenila.
Alexander, ne poznaš me.
Mislil sem, da mi boš dala čas, da te spoznam.
To bi bilo lepo.
Ampak ne morem.
Veš, kaj je vse to?
Bomba.
Jebena tempirana bomba, ki tiktaka tukaj notri.
Ko eksplodira,
bo raznesla vse pomembno, tega pa nočem.
Zakaj sem morala spoznati ravno tako nenavadnega tipa?
Od tistega butastega filmčka sem vedela, da se nekaj dogaja.
To sem poskušala pregnati stran.
Ne sanja se ti, kako je to.
Tega nočem.
Tega ne potrebujem.
Ne vem, kaj tam tiktaka,
ampak štirikrat si streljala name in preživel sem.
Prosim, pojdi.
Tretjo noč je veter ponehal, Alexander pa je izginil.
Caro ga je poskušala najti,
ampak ni ga bilo v pisarni.
Ni ga tukaj.
Niti kamere ga niso mogle najti.
Če bi bil tukaj, bi ga videla.
Iskala je tudi tam, kjer Renate ni imela oči.
Ni ga bilo tukaj.
Ampak, ali veš, kaj sem našla v pisoarju?
Zakaj bi bil tukaj?
Zakaj bi bil kdorkoli tukaj?
Če slučajno najdete rjavo aktovko,
jo prosim nesite v Izgubljeno in najdeno.
Končno je šla k njemu domov.
Zdaj prihaja strojevodja.
Klobuk je dober,
če lahko pod njega kaj skriješ.
Preprosto ga je ustrelila.
Prasica.
Alexandra ni bilo ne spodaj, ne zgoraj,
niti na svetlobi, niti v temi.
Bil je tam, kjer ne bi nikoli uganila.
Prav imaš, ta mi najbolj pristoji.
Kako si prišel noter?
Odprto je bilo.
Sranje.
Kje si bil?
Vprašala si me, kateri klobuk je najboljši zate. Nisem vedel.
In ves čas si iskal nek butast klobuk?
Trajalo je.
Je to tista butasta čelada?
Ne vem, kaj tam tiktaka,
ampak vem in tudi ti veš,
da to deluje.
Poskusi.
Ni šanse.
Prosim.
Enkrat.
Res je vse mogoče.
Tako grda.
Čudovita, sramotna in vse.
Sunset, res si čudak, Alexander.
Ponovi to zadnje. - Čudak Alexander.
Brez čudak. - Alexander.
Samo slišati sem hotel, kako ti to rečeš.
Sunset...
Se mi s tem ne more nič zgoditi?
Kako varna je?
Mi lahko poveš, kako varna je?
Nič se ti ne bo zgodilo.
Mi lahko obljubiš?
Mi lahko to obljubiš
in tokrat obljubo držiš?
To je dobro.
Poljubljala sta se vsako jutro.
In vsak večer.
In globoko v noč.
Živijo. - Pozno je, kajne?
Torto sem ti prinesel.
Kaj je to? - Moj alarm.
Mislil sem, da je v okvirju vrat.
Včasih, ko sem ponoči sama, vstanem, ne da bi vedela.
Te nosi luna?
Glej.
Kul, kajne?
Ja.
In točno 23 dni kasneje
je regratova čelada začela kazati svojo učinkovitost.
Kaj to pomeni? - Zaradi poteka bolezni
se lahko pridružite raziskavi.
Če želite, seveda.
Kako dolgo to traja?
Terapija traja pet mesecev.
Nočem slišati odstotkov, ampak ali so kakšne možnosti?
So.
Če boste dali skozi celotno terapijo.
Caro in Alexander sta se videvala vsako jutro.
Lahko vstopim?
Videvala sta se v času kosila.
Nekatere dni sta se poskušala dvigniti v višave.
Ne premikaj se.
Pri miru bodi. - Žgečka.
Dvigni majico.
Zdaj pa vdihni
in napolni balon.
Stopi na prste.
Nekatere dneve sta bila glasna.
Zgrabim ga brez oklevanja in vržem ven!
Nekatere dneve pa sta bila tiha.
To je moj najljubši odlomek:
Združiš človeka, ki prej nista bila skupaj
in včasih se svet spremeni, včasih pa ne.
Lahko neslavno končata
ali končata neslavno.
Ampak včasih nastane nekaj novega in svet se spremeni.
Glej krila,
spremljaj jih, ko pa jih ne vidiš več,
zapri oči.
Izvid zadnjega pregleda je v redu.
Torej ni sprememb. Nisem dober poskusni zajček.
Glede na mojo prognozo, kot temu rečete,
je to slab začetek pogovora med pacientko in zdravnikom.
Vseeno ste mi všeč.
Napredovanje je ustavljeno. Za četrti teden
petmesečnega cikla to ni zanemarljivo.
Še posebej glede na vašo prognozo.
To veste.
Nisem neumna. - Ampak občutljiva.
Sploh ne.
Kakšni so bili zadnji tedni?
Zelo utrujena sem, veliko spim.
Slabost?
Pri kemoterapiji je bila slabša, ampak krajša.
Še štirje meseci, to je do decembra.
Do začetka januarja.
Ne bom zdržala.
Zato bi morali do konca terapije ostati tukaj.
Ni šanse.
Zaprla bom oči,
ker se grozno počutim.
Ko se tako počutim, sem tako tudi videti.
Ampak dobro je, da ko zaprem oči,
ne vidim same sebe.
In tudi ti me ne vidiš, prav?
Zapri oči.
Zaupala ti bom skrivnost.
Samo zate je.
Strah me je.
Ne zelo, samo malo.
Kje je ta tvoj strah?
Kje se skriva?
Mogoče tukaj?
Tukaj?
Ali tukaj?
Pomaga, če se pred njim skrivam.
Če spim malce več, kot po navadi,
me ta zver ne more tako hitro najti.
Za moj strah ne smeš nikomur povedati.
Kateri dan je danes?
Torej.
Ne, datum.
26. avgust.
Jebenti!
Čas ne gre nikamor.
To traja predolgo.
Mislim, da čelada izgublja svojo moč.
Nekaj drugega bi morala najti.
Ko se je Caro preselila k njemu, je Alexander zapustil pisarno.
Reginald Bull, Perryjev pomočnik.
Ni ga bilo lahko najti.
Mislil sem, da boš vesel.
Saj sem, ampak...
Saj je vseeno.
Hvala.
Poslušaj...
Srečno pot.
Kako se počutiš?
Dobro.
Kako dolgo sem spala?
Ure? Dneve? Tedne?
Celo večnost.
Kaj je to? - Kaj?
Listje.
Jesen je.
Rekel sem ti, da si spala celo večnost.
Po pravici mi povej.
Kako dolgo sem spala?
Kateri datum je? - Spala si skoraj tri tedne.
Dr. Fellner je bil vsak drugi dan tukaj.
Dajal ti je infuzijo in terapijo.
Hotel te je odpeljati, ampak bila si stabilna.
In...
Rekel je, da...
Kaj?
Da se bo to ponovilo.
Kaj je to?
Hotel sem ustaviti čas, ga vrniti,
ampak to je narobe. Naprej ga moram pomakniti.
Naprej? - Ja.
Čakaj malo.
To je za kasneje.
Občudujem vašo strast in domišljijo.
Ampak prosite me, da zlorabim zaupanje.
Tega ne morem.
Ne prosim, da lažete o njenem zdravljenju.
Ampak počasi izgublja upanje.
Hočem le, da bi spet verjela, da zmore.
Ne bomo naredili nič drugače, kot delate sicer.
Vsa ta zdravila, ki ji jih dajete,
delujejo proti slabosti v telesu.
Ampak delujejo le, če manipulirate z organizmom, če ga prevarate.
Mi bomo naredili enako.
Smem? - Izvolite.
Linško pecivo.
Z mano greste.
Počakajte.
To je smešno.
To ni prošnja.
To ne pomeni, da neprestano spite.
Uspavalni inhibitorji encimov vodijo v stanje
polzavesti, ki se izmenjuje z navadnim spancem.
To pomeni tedne? Kateri datum je danes?
4. december.
To je bizarno potovanje skozi čas.
Pojutrišnjem spet pridem.
Vsak dan je Alexander pustil Caro, da posluša zapadli sneg.
Ko je bila dovolj močna, ga je hotela tudi čutiti.
Poglej.
Od kod so prišli?
Verjetno so se skrivali na nekem toplem kraju.
Verjetno jim je povsem absurdno.
Kaj?
Nisva na travniku. Njihov svet je zunaj, ne pa tu notri.
Prinesla ga bova.
Kaj? - Njun svet.
Kdaj bo Božič?
Čez dva tedna.
Dobro, pojdi po butasto jelko.
Prav.
Kul.
Super je.
Spet sneži.
Kdo je to?
Pojma nimam.
Očka?
Si me res tako hitro prepoznal?
Tako sem se potrdil s kostumom, da bi bil videti resnično.
Kaj delaš tukaj?
Menil sem, da ne bi smel biti sam.
Saj ni.
Nikoli ni bil.
Tepček.
Mama.
Dovolj je, mama.
Alexander mi je rekel, da ste kot krt, da kopljete tunele.
Ja.
Poznam praktično ves svet,
čeprav ga nisem veliko videl.
Ali ste videli
tiste njegove neverjetne risbe tam dol?
Pripovedoval mi je o njih.
Ampak nisem še bil tam.
Morali bi iti tja. Fantastične so.
Obljubim.
Si jo dovolj dolgo pustil zunaj, da bo res mrzla?
Malce nazaj pojdi.
Daj že.
Snema.
Tako.
Pripravljena? - Daj.
Si pripravljena?
Ja.
Res je zelo mrzla.
Pridi k meni.
Ali vohaš?
Čudovita je.
Jo okrasiva? - Ne, to bi bilo osladno.
Veš, kaj bi bilo kul?
Da bi prišla tista dva metulja, skupaj z rumenimi, rdečimi, modrimi
in da bi sedli na veje. To bi bilo kul. -Ja.
Končno sem spet sanjala.
Sanjala sem o svojem alarmu...
Balon?
Ja, ampak...
Ni deloval.
Niti nisem hotela, da deluje.
Ker se nisem hotela zbuditi.
Bodice so ga nekako povlekle.
In šla sem skozi vrata.
Prvič.
In bila sem zunaj.
Tako lahko sem se počutila.
Potem pa me je balon dvignil v zrak.
Močno sem se držala.
Zelo, zelo, močno.
Ta mi je pomagal. Ve, kako se to dela.
Alexander...
Ja? - Dober občutek je bil.
Zelo dober občutek.
Spet sem imela moč.
Nekega dne, ko je veter ponehal,
se je dalo videti Alexandra, kako jemlje Carojina zimska oblačila.
Alexander, kateri je najboljši zame?
Pohiti.
Vroč si.
Je zunaj tako toplo?
Niti najmanj.
Lažeš.
Zdaj lahko izpustiš metulje.
Daj mi roko.
Reci.
Ne.
Obljubil si mi.
Ne morem.
Zdaj to potrebujem.
Trdno se drži.
Glej krila.
Spremljaj jih,
ko pa jih ne boš več videla, zapri oči.
MEDIATRANSLATIONS