Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Snimljeno prema ideji za film 'Matching Jack'
- Devojke, večeras obavezno idemo u "Baket". - Naravno!
- Nema greške. - Tako je.
- I ti isto. Ne pravi se glupa. - Zašto? - Sigurno pobeđujemo.
U pravu si, u tom slučaju, ja od mame dobijam testeninu sa sirom.
- Prestanite! - Baš si dosadna!
- Dosta! - Možda nisi razumela.
Andrea će večeras dovesti prijatelja.
Pogledaj ga!
- Ružan je. - Ružan? Nije!
Devojke, molim vas... Daj...
Baš je zgodan! -Šta mu fali? Ne možeš da kažeš da je ružan.
- Trenutno je na popustu u supermarketu. - Lude ste. - Ti si izgubljen slučaj.
- U redu, prestanite! Doći ću. Zašto me zafrkavate? - Ma daj...
- Pred nama je trka. - Dolazite?
Naravno...
Zaboravila si flašu, draga!
Izvinite.
Elsa!
- Pridrži! - Molim te, ne stavljaj šilt!
- Odvratan je. - Imam osetljivu kožu. -Grozna si!
Trka žena na 200 metara!
- Spremna? - Jesam.
Idemo!
- Pozor! Sad! - Idemo!
Idemo!
Elsa, veslaj!
Hajde!
Idemo, u ritmu!
- Jače! - Ne mogu!
- Opet! - Šta se događa?
Hajde, jače!
Hajde!
- Elsa! - Elsa!
SUPERNOVA
Za koji minut će je odvesti na njeno odeljenje.
Žao mi je, ali večeras moramo da je ostavimo na posmatranju.
Izvinite, ali ne razumem šta se događa.
Rekao sam vam, gospođo!
Trombociti su joj preniski, a leukociti previsoki.
Moramo to da ispitamo.
Ona jutros nije doručkovala,
učestvovala je u trci punoj emocija, možda je hvata virus...
Žao mi je...
Premestićemo je na Hematologiju. Ne brinite, sve ćemo prekontrolisati!
U redu...
Donela sam ti sve tvoje stvari, ali i...
Sveže prolećne rolnice jer su one pržene preteške.
- Jesi li, ipak, donela i koju prženu? - Naravno, kakvo je to uopšte pitanje?
Rekli su mi da ćemo ujutru dobiti rezultate tvojih analiza.
U redu.
Dobro veče!
Napravimo mesta za piletinu sa pire krompirom. Hvala.
Odmah mora da bude baš tako?
Da, takva su pravila.
I vi sad treba da odete.
- Zar večeras ne smem da ostanem ovde? - Naravno da smete.
Kad sutra želite da doručkujete?
Mama, ne brini!
- Sigurna si? - Jesam. Idi!
- Zbogom, ljubavi! - Ćao.
- Pozovi me, ako ti išta zatreba. - Hoću.
- Doviđenja, veoma ste dragi. - Nema na čemu.
- Izvinite. Smem li? - Naravno.
- Ćao! - Ćao!
Još je gore nego što izgleda.
Odmaraj se!
"Roberta: Nećemo se trkati dok se ti ne vratiš."
"Roberta: Kako si? Ima li novosti?"
"Elsa: Još ništa..."
"Roberta: Čekamo te..."
Konačno je vezala svoje udobne cipele,
- ali dok nije pazila vezujući cipele, ugrizao ju je radioaktivni pauk. - Ne!
To je nemoguće!
Da bi porazila svoju vilinsku kumu
koja je želela da obuje te proklete kristalne patike,
ona je pobegla pravo na drugu planetu.
Eto, tako je Snežana postala članica ekipe Osvetnika.
To je nemoguće!
- Ona je princeza. - Ipak je postala jedna od Osvetnika.
- Sad idemo na spavanje. - Ne! - Da, Mati, pomozi mi!
U redu, ići ćemo na spavanje, ali sutra želimo priču o Supernovi.
- Obećavam. - To!
- Idemo na spavanje. - Sutra ćemo slušati o Supernovi!
I ti si došla ovamo da čuješ priču o Supernovi?
Ne.
Tražila sam grickalice.
Ne bi smela da jedeš mimo rasporeda obroka.
- Izgledaš mi premlado za lekara. - Ja sam medicinski tehničar.
Znači da znaš gde su aparati.
Hoćeš li da prošetaš?
Šta to znači?
Prošetajmo!
Izvini, ali kuda ideš?
- Tamo se sme? - Dođi!
Zašto si ovde?
Ne znam, osećam se dobro.
Možda imam nekakav grip. Ne znam,
ali poslali su me na gomilu analiza.
To je sastavni deo rutine sa pacijentima.
Ako se slažeš, možemo da obavimo dodatne analize
koje će nam otkriti šta imaš, a šta nemaš.
Samo ako se slažeš s tim. Može?
- Još analiza? - Da.
Jednostavne analize. Jesi li za?
- U redu. - Savršeno.
- Na kolenu spoj palac sa malim prstom. - Dobro...
- Ovako? - Da, na kolenu samo jedne noge. Zažmuri!
Sad drži ravnotežu što duže možeš. Bravo!
Odlično!
Zar to nije test za pijance?
Sad isto to treba da radiš puzeći.
Zafrkavaš me.
Baš ti hvala!
Baš ti hvala, sad se osećam mnogo bolje!
- Shvatio sam. Osetljiva si. - Jesi li medicinski tehničar? -Početnik.
- Odličan sam. - Ne znam. Ako želiš da se time baviš, moraš da budeš ozbiljniji.
Ko ti je rekao da želim da se bavim time, bezimena?
Elsa.
Nemaš nimalo ambicija, bezimeni?
- Edo. - Edo.
Trenutna ambicija mi je da pobedim na takmičenju sa sendvičima.
- Takmičenje sa sendvičima? - Ti si moja baka? Čemu se čudiš?
Koliko imaš godina? Šest?
Takmičenje sa sendvičima?
- Izgledala si veoma drago, ali posle ovoga, sve pada u vodu. - Je li? Šteta!
- Imaš hranu između zuba. - Zaista?
- Je li ovako bolje? - Konačno. - Jesam li ovako seksi?
Ćao, zlato!
Ćao.
Ćao, Elsa!
Imamo rezultate analiza.
To se zove akutna mijeloična leukemija.
Morali bismo da počnemo sa lečenjem.
Prvi korak je hemoterapija.
Bolest je u remisiji. Znači da si mnogo bolje.
- Hoću li izaći iz izolacije? - Hoćeš. Za koji dan smeš nakratko kući.
Kao što znaš, stavili smo te na listu čekanja za koštanu srž.
Nažalost, u sistemu nema odgovarajućih donora.
Mama će ti donirati.
Roditelji su 50% kompatibilni.
To nije savršeno rešenje, ali je dobro.
Ja ću razmišljati o tome.
- Ovu ću ti staviti unutra. - U redu.
Ne zaboravi da ih uzmeš.
"Jedna nova poruka od Roberte. Dve nove poruke. Tri."
"Četiri nove poruke od Roberte."
Ne odgovaraj!
- Imaš pravo da pošalješ dođavola koga god želiš. - Istina.
Oslobodili su te!
Hteo sam da te posetim u bunkeru, ali Karla je bila tamo i branila je teren.
I?
Okreni se!
Dobro je. Izgledaš mlađe.
Imam 17 godina!
Kako se osećaš?
Imaš odlične šanse za ozdravljenje.
50% su odlične šanse?
Koji si ti faks završio?
Upoznala si Matiju? Dečkića sa pedijatrijske onkologije?
On ima deset godina i 10% šanse za ozdravljenje.
Proživela sam dve jezive nedelje.
- Ne kažem da je meni gore nego njemu, ali... - Jezivo je iza tebe!
Sad sam shvatila.
Već si postao jedan od bezosećajnih medicinskih tehničara.
Edo, reci mi da si barem rešio infuziju!
- Sa malo leda, uskoro će se pretvoriti u aperitiv. - Vrati se u sobu. -Koju sobu?
- U njegovu sobu! - Privatnu kancelariju.
Pošto smem da pošaljem dođavola koga god želim, ti ćeš biti prvi.
Ko je sad bezosećajan?
Kako si ti?
Dobro sam. Ovo je samo kratka pauza.
Nekoliko nedelja analiza, ojačanje motora, možda malo tečnosti...
Zaista?
Pogledaj me!
Zar bih se šalio u vezi s tim?
Pre tri meseca sam bio na transplantaciji.
Dobro...
Onda možeš da mi kažeš kako je bilo.
Ko ti je donor?
Moja mama.
Nemaš braću i sestre? To bi bilo bolje.
Ja sam joj kćerka jedinica. Nemam tatu. Molim te, ne glumi medicinara!
Žao mi je zbog tvog tate.
Nije mrtav. Hoću da kažem...
Koliko ja znam, nije mrtav.
- Pitanje o odsutnom ocu za tri, dva, jedan... - To ti se često događa?
- Priča mog života. - Ispričaj mi kratku verziju. -Ionako je super kratka.
Otišao je pre nego što sam se rodila. Ne znam čak ni kako se zove.
- Možda je bio samo u prolazu. - Da, i imao je dlakava leđa.
Možda je bio kao Ben Aflek.
- Ne, kao Leonardo Dikaprio. - O ukusima se ne raspravlja.
Došla je tvoja mama. Šta da radim? Da joj kažem da ode ili da čeka?
Sad ću doći.
- Ćao. Ćao. - Ćao.
"Smem li da jedem testeninu sa kozjim sirom, ako imam..."
"Edo je počeo da te prati. Prati?"
"Prati."
"Edo: Šta radiš?"
"Elsa: Pravim žurku."
"Elsa: Na kakve zabave ideš? Ovo je takmičenje sa sendvičima?"
"Edo: Ne, to je bilo pre nego što sam povraćao."
"Edo: Šta radiš? Elsa: Na rejv žurci sam."
"Edo: Roniš u Tiberu. Ti si kajakašica?"
"Elsa: Veslačica.
Ne primećuješ da smo okrenute unazad?"
"Edo: Uobičajen sport za mlade."
"Elsa: 'Putovanje po unutrašnjosti'.
Knjigu sam pročitala kad sam imala osam godina. Promenila mi je život."
"Edo: Kakvo detinjstvo! Elsa: Goni se!"
U redu, ali ne razumem zašto ja ne mogu da preuzmem odgovornost.
- Šta se događa? - Kažu da ne mogu da doniram jer nisam prikladna.
- Otkrili smo srčani problem. - To su gluposti!
Uzimam jednu tabletu dnevno i dobro sam. To čak nije bolest nego stanje.
U redu...
I šta sad? -Čekaćemo donora iz javnog registra.
- Rekli ste da ga tamo nema. - Ne, ali možda se pojavi. Treba čekati.
Nema šanse. Promenićemo bolnicu. -Čekaj!
- Nema smisla menjati bolnicu. - Ne, jer svi imamo iste protokole.
Dođi, popričaćemo o tome za večerom!
Videćemo...
Videćemo hoćemo li promeniti bolnicu. U redu?
Znam da vam je teško.
Žao mi je.
Idemo.
Hej!
- Zadremala sam? - Da.
- Znači da je već počela da traži tvog tatu? - Da.
Sinoć sam videla tu fotografiju na njenom računaru.
Mislim da je već ranije znala da neće moći da bude donorka.
- Sigurna si? Razgovarala si s njom? - Nisam.
Fotografija je bila u prilogu imejla.
To joj je poslala koleginica, neka čudakinja.
Fotografija je sa festivala u Lago Lungo.
I dalje ne razumem.
Ona ti je mama. Zašto ne popričaš s njom?
Nije tako jednostavno.
Nisi shvatio da ne znam odakle sam. Moja priča nije uobičajena.
Moja mama nikad nije pričala o mom tati.
Dobro, ali tebi je sad potrebna transplantacija.
Ako ga ona traži, potrudi se da ga nađe!
Sto godina nismo bile ovde!
Veoma je fino, zar ne?
Raspitujem se o drugim bolnicama,
nekima u kojima su lekari ipak, malo savremeniji.
Znam da tražiš mog tatu.
Videla sam fotografiju.
Htela sam da ga potražim,
ali sam odustala.
On ti ionako ne bi pomogao.
Zašto ne bi?
Ja ću ti pomoći. Ne brini!
I? Jesi li razgovarala s mamom?
Jesam. Rekla je da ga ne traži,
- jer mi on ionako ne bi pomogao. - Zašto?
Ne znam. Sve je to...
- Sve je to misterija. - Roditelji su uvek smušeni.
Moja mama je profesorka fizike.
Kad je čula da sam bolestan, dala je 800 evra za čitanje Tarot karata.
Plašt...
Šta da radim? Izludeću.
Imaš onu šugavu fotografiju tate i znaš gde stanuje.
Nije ti potrebna mama da ga nađeš.
To je fotografija od pre dve godine. Možda je tada bio samo u prolazu.
Ne znam čak ni kako se zove.
Osim toga, neću da ga tražim sama.
Sama nećeš.
Ali sa mnom možeš da ga tražiš.
S tobom?
Da.
Upravo su me pustili iz bolnice.
Uspešno sam prošao pregled. Bilo je i vreme.
Fantastično, ali ipak ne.
Onda mi pošalji fotografiju, pa ću otići sam.
Doći ću po tebe. U redu?
- Znači da hoćeš da idemo sada? - Ne, zakažimo to za Dan zaljubljenih.
Pokreni se! I ponesi kupaći kostim!
Evo nas!
Uzbuđena sam kao da idemo u pljačku.
- Bila bi to prva pljačka koštane srži u istoriji. - Da.
Mami sam ostavila poruku prepunu gluposti.
Dosta je griže savesti. Budi smirena!
- Uključi navigaciju! - U redu.
Nastavite 800 metara...
U svakom slučaju, moj mogući tata bi mogao da bude prijatelj ovog tipa.
Tu je neki štand kao da je na sajmu.
Na natpisu piše "Kralj kuvara".
- Tvoj tata je kralj kuvara? - Ne, to mu je prijatelj. Moj tata je ovaj drugi.
- Potražila si ga na Guglu? - Da, ali ništa nisam našla.
- Molim te, gledaj put! - Kako si naporna!
Imaš vozačku, je li tako?
Gledaj svoja posla!
- Nemaš? - A šta ti misliš? Opet? - Otkad je imaš? Od pre mesec dana?
Ne mogu da verujem...
Ne mogu da verujem.
- Siguran si? - Izbaciću te iz auta!
- Tri, dva, jedan... - Sama ću iskočiti iz auta, ako nemaš vozačku!
Šta ako on ima drugu porodicu?
Molim te!
Hej!
Izvini, zaspala sam.
Bio je samo jedan s čokoladom.
Sâm ću ga pojesti.
Izvoli, šumsko voće.
Nećeš čak ni pola?
Razbacuješ smeće!
- Mama! - Reci mi da je to šala!
Šta znači sa prijateljem? Ko je on?
- Upoznala sam ga u bolnici. - I on je bolestan?
Ne, on je sad dobro.
Tvoj prijatelj ne zna da si ti tek završila hemoterapiju?
- Daj mi dva dana. - Ko je on? Daj mi da popričam s njim.
Mama, jesam li ti ikad pravila probleme?
- Sad si mi ogroman problem. - Obećavam da ću te večeras pozvati.
Očekujmo helikoptere, mornaricu, specijalce...
Odakle počinjemo?
Ne znam.
Izvinite, imam pitanje!
Pozdrav.
"Dva propuštena poziva od mame."
- Da, Kralj kuvara. - Mnogo hvala. - Nema na čemu. Doviđenja.
Gospođa zna ko je Kralj kuvara.
- Zna? - Da.
- I šta sad? - Objasniću ti usput. - U redu.
Izvinite, je li ovo možda Vaš štand?
Rekli su nam da je on super, da ga zovu Kralj kuvara.
Kralj šporeta, a ne Kralj kuvara.
- Hvala. - Molim.
Ako ništa drugo, jeli smo.
- Vaš račun. - Hvala.
Hvala.
Izađi!
- Izađi, doći ću za tobom za tren. - Šta to pričaš? - Izađi! Veruj mi!
Ja ću to rešiti. Idi!
Trči kao munja. Trči!
Sranje!
Ostani uspravna! Stavi papir!
Je li to normalno?
Bau! Bau!
To je samo malo krvi, opusti se!
- Je li vam potrebna pomoć? - Da, imaš li maramica? - Imam.
Čekajte, naći ću ih!
Stavi maramicu!
- Ostani uspravna! - Hoću.
- Kako si? - Dobro. - Bau, dođi ovamo!
Događa li ti se to često?
Ako ti zatreba još koja, tu su.
Staviću ti hladnu flašu. Može?
Uplašila si se?
- Kako izgleda? - Drži maramicu još malo!
- Kakav užas! - Vrati maramice!
Hvala.
- Ja sam Mila. - Edo. - Elsa. -On je Bau.
- Sa deset godina mi je to ime zvučalo super. - Jadan. -Možeš li do auta?
- Da, dobro sam. - Hoćeš li još jednu? - Ne.
- Sad si dobro? - Jesam, hvala.
Ćao.
Narode, čekajte malo!
Možete li da me odbacite?
Posvađala sam se s dečkom, pa idem pešice.
Kuda ideš?
Radim u obližnjem kampu.
Odavde si?
Ne, radim tokom sezone kampovanja i usput surfujem.
U vezi sam sa Lorencom kad nije kreten.
- Ni ti mi ne izgledaš kao smirena osoba. - Ja? Ja sam totalni zen.
On me izluđuje. Taj se nabacuje čak i drveću.
Mislim da nešto mulja.
- Jesi li ga uhvatila da šalje poruke ili tako nešto? - Ne, u tome je problem.
Za sad sam samo ja paranoična.
- Možeš li da voziš sporije? Povratiću. - Budi mirna!
Imaš li možda koji šator viška? Mi ne znamo gde ćemo spavati.
Može, naravno. Smislićemo nešto.
Savršeno.
Hvala.
Vidiš li ga?
Neće doći ovamo.
- Uzmi u obzir to da si ti njega ostavila na plaži. - Je li on to zaslužio? Da.
Ako smem da kažem, rekla bih da to nije rešenje.
- Da, znam. Izražava se kao neka baka. - Nije istina.
Samo želim da dam opšte mišljenje.
Čuješ li ti to? Opšte...
Ako saznaš da ti je ostalo šest meseci života, opšta slika je usrana.
Narode, kakav je to razgovor?
Gledaj!
Šta misliš, zašto je vatromet?
Ne znam.
Izvinite.
- Ćao. - Ćao.
Zašto je vatromet? Zar je neka godišnjica?
Nije godišnjica, nego zabava.
Godišnjica, zabava... To je Lučano. On ovde prodaje.
Ujutru baca petarde, a uveče sve ostalo.
Crveno je hašiš, zeleno je trava, a plavo je...
Ne preporučujem plavu ako niste raspoloženi.
Šta ćemo raditi sutra?
Ne znam. Opusti se malo!
O čemu da onda razgovaramo?
Ne znam!
- Hoćeš li da ti ispričam priču o Supernovi? - Ne, tu priču ne želim.
Šta je to? Crna rupa?
Ne, to je nešto više nalik vatrometu.
- U suštini, deluje... - Stani!
Čekaj...
Stani. Stani...
Možda je on Kralj vatre,
a ne Kralj kuvara.
Sranje!
Ćao.
Dobro veče.
Izvinite, pokazala bih vam fotografiju.
Ovo...
20 evra po gramu.
Ne to, nas zanima poznajete li ovog čoveka.
Zašto ga tražite?
Znači, poznajete ga?
Ne. 20 evra po gramu.
Evo.
- Jesi li završio? - Šta?
- On ga poznaje! - Zaboravi. Idemo.
Šta nije u redu?
Taj tip... Moj tata...
Nisam sigurna želim li da ga nađem.
Zašto ti je sad važno kakav je on tip?
Zaboravi! Ne želim da ga upoznam.
Sve znam...
Razmišljanje o smrti je kao...
To je kao neki ekstremni sport.
Ako previše razmišljaš o tome, možeš odmah da se ubiješ.
U suštini, ono što je teško, je držati mozak pod kontrolom.
Naravno, možeš da kažeš da ja nisam najbolji primer
i ja bih morao da priznam da si u pravu.
Ali...
Jesi li budna?
Bilo kako bilo, ono je Veliki medved. To znam čak i ja.
Super...
Imam odličan uticaj na tebe.
"Tri propuštena poziva od mame"
"Jedna nova poruka od mame: Odgovori mi. Ludim."
Glavobolja?
Povezivala sam se sa Majkom Zemljom.
Opaka zver.
- A to? - Uzmi!
- Siguran si? - Samo ti puši. - Hvala.
Kako je prošlo s tvojim tipom?
Uobičajena priča.
Čuj...
Ona je bolesna?
Leukemija.
U suštini, ona pokušava da nađe svog tatu
jer bi on mogao da joj bude donor.
Hoćeš li nam pomoći?
Dobro jutro!
Hvala ti na jakni.
Slušaj...
Mislim da bi Mila mogla da nam pomogne.
Kako?
Ne sećam se.
Potrebna mi je kafa.
U redu. Krenimo.
- Ne moramo baš da trčimo. - Idemo.
Tu ste!
Lorenco je konačno učinio nešto dobro.
Šta to znači?
Lorenco i Lučano su najbolji prijatelji.
- Saznao je gde je tvoj tata. - Fantastično!
Zove se Pijetro i živi u kući na farmi nedaleko odavde.
- Kad završim sa serviranjem doručka, odvešću vas tamo. - Savršeno.
Sve si joj rekao?
- Nisi mislio da sam ja to htela da joj kažem? - Elsa, našli smo ga!
Ne znamo ni da li je to on.
Želiš li da ga nađeš ili ne?
Želim.
Dobro.
To bi trebalo da bude ona tamo kuća u dnu ulice.
"Dolazni poziv od mame"
Izađite!
"Dolazni poziv od mame"
"Četiri propuštena poziva od mame"
U redu. Idemo.
Izgleda da ovde nema nikoga.
Pomozi mi!
Luda si.
To je on.
Šta?
"Putovanje po unutrašnjosti" -Znala sam da to ne može da bude mamin uticaj.
Narode!
Možda znam gde možemo da ga nađemo.
- Restoran "Živa muzika". Ovo izgleda kao raspored radnih smena. - Večeras.
Zovi, hajde!
- Koga? - Mamu!
Sigurno je zabrinuta. Obećala si joj.
Da, treba da je pozovem.
"Četiri propuštena poziva od mame"
"Jedna nova poruka od mame: Javi mi gde si ili zovem policiju!"
Neću je sad zvati.
Je li voda bila hladna?
Da.
Jesi li nervozna?
Nisam.
Kako to?
Ne znam.
Možda si čak ti zaslužan za to.
Čuj...
Misliš li da bi jedno drugom zapeli za oko da smo se upoznali na nekoj zabavi?
Hoćeš da kažeš da ti se sviđam zato što sam bolestan?
To je prilično uznemirujuće.
Ne. Samo onako pitam...
Ko zna da li bi mi zapela za oko na zabavi.
Htela sam da kažem da nam je ta gadna stvar zajednička,
da nas zbližava
i da je to lepo,
ali je razlog ružan.
Nisam sigurna da dobro objašnjavam.
Možda je ovo što radimo pogrešno.
Pobogu, a šta je tu pogrešno?
Šta ako tu nema ničega?
Preteruješ.
Dao sam ti šest meseci.
Izgleda da tu nema nikoga.
Jesi li odlučila kako ćeš mu reći?
Ovako!
Ja sam tvoja kćer.
Imam leukemiju. Samo ti možeš da me spaseš.
- Kapiraš? - Ako to učiniš, izleteće napolje i uhvatiće prvi let za Meksiko.
"Posle jednog kilometra skrenite desno."
Sigurna si da ne želiš da pođem s tobom?
Da, ići ću sama.
U redu, ja ću biti ovde.
Šta je?
Ja sam Elsa.
Imam posla.
Moja mama se zove Katja.
Zna li tvoja mama da si ovde?
Kako si me našla?
Bili smo na plaži...
- I... - Hoćeš li vode?
- Saro, možeš li da mi doneseš vode? - Odmah.
Čuj...
Hvala.
Ko je tip koji nas gleda kroz prozor?
Moj dečko.
Šta on zna?
Šta ti znaš o meni?
Ništa.
Ne, znam...
Znam da ti ne želiš da znaš išta o meni i...
Znam da me nikad nisi pravno priznao.
Nije to baš tako bilo.
Kako je bilo?
Želim da znam sve o tebi.
Učiš li?
Sad završavam srednju školu.
- Verujem da ću posle toga studirati građevinarstvo. - Bravo!
- Sve si već isplanirala. - Da.
- I ja veslam. - Zaista?
- Veslam, ali ne u kanuu. - Znam razliku.
Zašto si izabrala veslanje?
Nije mi se sviđao ples.
- Veslanje nije za sve. - Hoćeš li da vidiš? - Naravno.
Ovo sam ja.
- Ova ovde? - Da.
Jaka si. Vidi ti nju kako vesla!
- Zašto si isključila? - Jer smo izgubili zbog mene.
- Samo mi nemoj reći da si pala u vodu. - Nisam.
Nisam.
Imam leukemiju.
Potreban si mi. Potrebna mi je transplantacija koštane srži.
Šta treba da učinim?
- Mislim da treba da obaviš analize krvi. - Gde se to radi?
Mislim da ipak prvo treba da potvrdiš očinstvo.
To ne mogu.
Ti time ništa ne rizikuješ, to je samo...
- Zašto? - Nikad nisam bio ovde. Ne zanimaš me. Ćao.
Šta se događa?
- Rekao je da neće. Idemo. - Zašto? Čemu to?
- On je kreten. Zaboravi! - Ja ću popričati s njim. - Ne!
- Ne smeš uvek da uzmičeš... - Gledaj svoja posla! Tata je moj. U redu?
U redu. Izvini što te nisam ostavio da umreš. Trebalo je da shvatim. -Šta?
Tebi sve predstavlja teret.
Baš si gnjida!
- Zabavljaš se? - Ludo.
- Veruj mi, ništa nisi shvatila! - Nije važno. Sve radiš samo zbog sebe!
Mama!
Zbog tebe sam dobila srčani udar.
Jesi li dobro?
Kako si me našla?
Našla sam njega.
- Bila si u pravu. Izvini. - Nisam, ti si bila u pravu.
On ne želi da mi pomogne.
Znam.
Zato sad ja idem da popričam s njim.
Ostani ovde!
Ne, mama! Čekaj me!
Šta se događa?
Probudi se! Probudi se!
- Mama, pozovi hitnu pomoć! - Hoću.
Ne mogu da verujem da me je lagao.
Rekao mi je da je izlečen.
Pokušaj da sad ne misliš na to.
Zaljubila si se?
I ja sam bila zaljubljena.
Bila sam ludo zaljubljena u tvog tatu, ali mnogo sam se i napatila.
Sad moraš da mi ispričaš.
Bili smo deca...
Bili smo tvojih godina.
Bili smo u bandi koja je dilovala drogu
i koja se bavila sitnim krađama.
Nije mi se on zbog toga sviđao, ali privlačio me je adrenalin.
Bili smo...
Bili smo glupi i neodgovorni.
Na kraju sam ostala trudna.
Tada je on otišao?
Ne, nije, nego sam ja rekla da je dosta gluposti,
a on se, naravno, složio s tim.
Čak se činilo da se istinski trudi.
Ali onda je došla policija i uhapsila ga je zbog međunarodne trgovine drogom.
Ja za to nisam ni znala.
Reci mi da to nije istina jer ću potpuno poludeti.
Ja sam tada bila u sedmom mesecu trudnoće.
Otišla sam da ga posetim i rekla mu da me više nikad neće videti.
Dve godine kasnije sam čula da je uspeo da pobegne.
Nije me potražio, zar ne?
Htela sam da te zaštitim.
Naravno...
Pođi sa mnom!
Imaš pet minuta.
Vidiš li kako sam zgodan?
Zašto mi ništa nisi rekao?
Skini masku da te bolje čujem.
Zašto mi ništa nisi rekao?
Želeo sam da malo budem srećan.
Nisi razmišljao o posledicama.
Ionako bih na kraju završio ovde.
Bilo je fantastično.
Sve bih opet ponovio.
- Ipak sam bila u pravu. Sve si učinio za sebe. - Ne, za oboje.
Za 50%.
U redu, možda za sebe 55%, a za tebe 45%.
- Nemoj tako. - Eto...
Kako je prošlo s tatom?
Nestao je.
On je bio pravi pravcati kriminalac.
Mislim da sam uspeo da mu u džep gurnem svoj broj mobilnog.
Možda će se predomisliti.
Prestani!
Sad me baš briga za sebe.
Ali meni je stalo do tebe.
Štaviše, znaš onu beležnicu,
onu dobro poznatu, što stoji na noćnom ormariću?
Uzmi je. Želim da ti budeš animatorka umesto mene.
Ne.
- Nećeš moju ostavštinu? - Prestani!
Nismo smeli da ga pustimo da otputuje.
Žao mi je.
Rekao mi je da je dobro.
To je nešto zaista potresno.
Ogromna, izuzetno svetla eksplozija.
Energija otpuštena eksplozijom nadmašuje čitavu galaksiju.
Spavaš?
To je zvezdana aktivnost pre njenog gašenja.
Ne.
- Ti? - Ne.
Baš bi bilo glupo da spavaš i sanjaš da spavaš.
Istina.
Nedostaješ mi.
Zašto? Tu sam.
Šteta je da se zbog vatrometa ne vide zvezde.
Pogledaj, ono gori trava!
- Hej! - Hej!
Kako si?
Ima li vesti o donoru?
Našla sam fotografiju koja me je nasmejala,
onu kad sam slikala tebe i Eda. Pokazaću ti je.
Nemoj!
Ne?
Ne.
Ne smeš da jedeš u ovo vreme!
Ne smeš ni ti.
Šta želiš?
Ono.
Da li bi nam ispričala priču?
Otišla je do Ajron Mena
i pitala ga je da li sme da pozajmi oklop.
Kad se vratila od vuka...
Priča ne ide tako, zar ne?
Ne umem da je ispričam.
Idemo na spavanje. Kasno je.
Tu smo.
- Pozdrav. - Ćao, Elsa!
To bi trebalo da je to.
Hvala.
- Ne znam kako... - Slušaj!
Ponekad otvorim Edov mobilni.
Našla sam poruku u kojoj neko pita za tebe.
Zapisala sam ti broj u beležnicu, ako poželiš...
- Ćao. - Ćao.
"Ne postoje pogrešne priče, postoje samo loše ispričane priče!"
"Gori si nego što sam mislila, ali mi je drago da sam te potražila
jer neke stvari moramo da proživimo iako nas na kraju čeka nešto ružno.
Ipak, imaš jednu dobru stvar, onaj kanu što ti visi sa plafona."
Hej!
Valja li?
Specijalitet kuće.
Smem li nešto da te pitam?
Naravno.
Šta bi radila da se ja nisam rodila?
To je nešto što me najmanje na svetu zanima.
Znači da više ne moram da se osećam krivom što zbog mene nisi postala...
Šta misliš da je trebalo da postanem?
- Balerina, muzičarka... - Ja balerina? Vidiš li ti mene?
Ćao.
Šta treba da učinim?
- Vi ste Elsin otac? - Da.
Nikad nisam pravno potvrdio očinstvo.
Već smo imali takav slučaj. Mi možemo da ubrzamo proceduru.
Već ste imali begunca?
Ne baš.
Niko Vam ne brani da budete donor svojoj kćerki,
ali sve mora da bude zvanično zavedeno.
To Vam je jasno?
- Da? - Ja sam.
Čula sam da su ti uzeli mobilni, pa...
- Još voliš da čitaš? - Apsolutno!
Možda si to već pročitao.
Hvala.
Mislim da sam to učinio i zbog sebe.
- To sam već čula. - Šta?
Zaboravi!
Šta je bilo?
Mama mi je rekla da...
Kad si bio u zatvoru...
Rekla je da je ona odlučila...
Ne bih znao.
Znaš da ne znam.
Da mi je rekla da me obe čekate napolju, možda bih odslužio kaznu.
Možda bi me pustili ranije zbog uzornog ponašanja.
Možda.
Kako to misliš, možda?
Možda bih i dalje bio kreten.
To zaista ne znam.
U redu.
Smem li ja tebe nešto da pitam?
Zašto si izabrala veslanje, a ne kanu?
- Rekli su da je to kompletniji sport. - Tako su te zeznuli?
Zaista ti se sviđa da veslaš unazad?
- Ne... - Veruj mi, pokušaj da sedneš u kanu!
U redu.
Obećavaš?
Uzimanje koštane srži je prošlo dobro. On se budi.
Sutra si ti na redu.
- To je apsurdna ideja, verovatno još i gore od toga. - Nema veze.
- To je zločin. - Ne smem sad da razmišljam o tome.
Izvinite, jeste li potpisali formular u sekretarijatu bolnice?
- Nisam. - Pođite za mnom! Bićemo gotovi za tren.
Slobodno.
Moramo da idemo.
Da, ovde.
I sa druge strane.
- Šta se događa? - Molim te, pusti nas da idemo.
Molim te!
- Ovo je lakše nego pobeći iz zatvora, zar ne? - Ti si luda.
Sad možeš da ideš.
Ako pođe naopako, možeš da me posetiš u zatvoru.
Ako prođe dobro, neko vreme se nećemo videti.
U redu...
Navikla sam na to.
- Idi. - Idem.
Jao, kako sam postala spora!
Ti idi prva.
Ćao!
Brže! Imam nedelju dana godišnjeg, a ne mesec dana!
- Trener je kasnio! - Trener, ali...
- Smem li da promenim muziku? - Naravno.
To je nešto zaista potresno.
Izuzetno jaka i svetla eksplozija.
Energija otpuštena eksplozijom nadmašuje čitavu galaksiju.
To je zvezdana aktivnost pre njenog gašenja.
One otpuštaju energiju i menjaju naš svemir.
Eto, to je supernova!
SUPERNOVA
MEDIATRANSLATIONS