Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Довечера ли? След тренировката?
Много ясно. - Да, хайде.
Да. - Ела, няма смисъл да се мотаеш.
Защо? - Печелим.
Ако спечелим, аз ще получа филм и паста от майка си.
Скука! - Много си скучна.
Стига! - Май не разбираш.
Довечера Андреа...
Ще доведе един приятел. Виж го.
Грозен е. - Как грозен?
Не, извинете... Стига, момичета.
Много е зле! - Какво му е?
Роби, моля те. Не може да кажеш, че е грозен.
На промоция в магазина. - Ти си напълно луда.
Притеснявам се, че ще свършиш зле. - Добре, ще дойда.
Подиграваш ли ми се? - На състезание сме.
Ще дойдеш, нали? - Да.
Бутилката, миличка. - Да вървим.
Елса?
Задръж. - Не козирката. Моля те, не.
Ужасна е. - Имам чувствителна кожа.
Двойки жени 200 м. Готови...
Добре ли си? - Напълно.
Хайде!
Внимание... Старт!
Давай!
Давай, Елса. - Да.
Какво става?
Давай!
Елса!
С У П Е Р Н О В А
След няколко минути ще я откарат в отделението.
Съжалявам, но трябва да остане за наблюдение.
Защо? Не разбирам. Какво има?
Нивото на тромбоцитите е ниско, а на левкоцитите - високо.
Ще направим още изследвания.
Тази сутрин не закуси.
Беше на състезание, притесни се, а и имаше лека настинка.
Вижте, съжалявам. Ще я преместим в хематологията.
Бъдете спокойна, ще проверим всичко.
Нали?
Донесох всичките ти неща, както и свежи пролетни рулца.
Пържените са много тежки. - Донесе ли от пържените?
Разбира се, що за въпрос?
Утре сутринта ще ни кажат резултатите от изследванията.
Добре.
Добър вечер.
Да направим място за пюрето и за филията, благодаря.
Просто така, веднага? - Да, такива са правилата.
Дори вече трябва да си вървите.
Не може ли да остана тази нощ? - Да, разбира се.
В колко часа да ви поднеса закуската утре?
Мамо, не се тревожи.
Сигурна ли си? - Да, върви.
Чао, миличка. - Чао.
Ако има нещо, ми се обади. - Да.
Довиждане. Много сте мила. - Моля.
Извинете, може ли? - Разбира се.
Чао. - Чао.
По-зле са, отколкото изглеждат.
Почивай си.
Роберта: Няма да се състезаваме, докато не се върнеш.
Как си? Има ли новини?
Елса: Още не.
Роберта: Чакаме те.
Връзвала си обувката
и докато се занимавала с това,
я ухапал радиоактивен паяк.
Не! Не е възможно!
За да победи феята кръстница,
която искала насила да й обуе проклетите кристални маратонки,
избягала на друга планета.
Затова Снежанка влязла в "Отмъстителите".
Не е възможно! Наистина ли?
Но тя е принцеса. - Но е в "Отмъстителите".
Сега да си лягаме. - Не!
Да. Матиа, помогни ми. - Добре, да си лягаме.
Но утре искам приказката за суперновата.
Добре, обещавам. - Да!
Да отиваме да спим. Утре - за суперновата.
И ти ли дойде за историята за суперновата?
Не, търсех вендинг машината.
Не може да ядеш извън графика.
Млад си за лекар. - Медицинска сестра.
Значи знаеш къде са вендинг машините.
Да направим едно кръгче? - В какъв смисъл?
Едно кръгче!
Къде отиваш? Позволено ли е? - Ела.
Какво правиш тук? - Чувствам се добре.
Само лека настинка. Но ми направиха куп изследвания.
Приеми го за нормално, част е от рутината при прием.
Ако искаш, може да направим допълнителен тест,
за да разберем какво може да имаш или да нямаш.
Само ако искаш.
Тест ли? - Да, лесно е. Искаш ли?
Да. - Добре, идеално.
Допри си кутрето и палеца върху коляното.
Така ли? - Да.
Застани на 1 крак, затвори очи...
Пази равновесие възможно най-дълго. Браво.
Добре. - Браво на теб.
Това не е ли за пияните?
Сега направи същото, само че пълзейки.
Ти подиграваш ли ми се?
Добре, благодаря.
Чувствам се много по-добре. По дяволите!
Много си докачлива. - Наистина ли си медицинска сестра?
Начинаещ съм, но съм добър. - Много...
Трябва да си по-сериозен, ако искаш да направиш кариера.
Кой ти каза, че искам да правя кариера.?
Елса.
Не знам, не си ли амбициозен...
Едо. - Едо...
Амбицията ми е да спечеля състезание по надяждане със сандвичи.
Надяждане? - Говориш като баба ми.
А ти да не си на 6 г.? Състезание по надяждане?
Стори ми се много симпатична, но всичко свърши.
Така се получи. - Наистина ли? Жалко.
Имаш храна между зъбите.
Почакай.
Така по-добре ли е? - Най-после, виждаш ли?
Секси ли съм така?
Здравей, миличка. - Здравей...
Здравей, Елса.
Получихме резултатите от изследванията.
Нарича се остра миелоидна левкемия.
Трябва да започнем лечение. Първата стъпка е химиотерапия.
Болестта е в ремисия. - Ще ме изведете ли от изолацията?
Да, а след 2 дни може да се върнеш вкъщи. За малко.
Включена си в списъка за трансплантация на костен мозък.
Но за съжаление, няма съвместими донори.
Майка ти ще бъде донорът. Родителите са 50 процента съвместими.
Не е най-доброто решение, но е добро.
Аз ще се погрижа.
Ще ти ги прибера тук. - Добре.
Не забравяй да ги пиеш.
Едно ново съобщение от Роберта
Две нови съобщения от Роберта Три нови съобщения от Роберта
Четири нови съобщения от Роберта
Не отговаряй.
Може да пратиш по дяволите когото искаш.
Правилно.
Освободили са те. Исках да те видя в бункера,
но Карла беше там и си пазеше територията.
Да...
Я се завърти. - Стига, какво...
Прическата ти отива, подмладява те. - Аз съм на 17 г.
Как се чувстваш?
Имаш отличен шанс да оздравееш.
50 процента са отличен шанс? В кой университет си учил?
Помниш ли Матиа - момчето от детската онкология?
Той е на 10 г. и има 10 процента шанс да оцелее.
Прекарах 2 ужасни седмици. Не казвам, че съм по-зле от него...
Най-лошото мина.
Станал си като онези безсърдечни медицински сестри.
Едо, кажи ми, че системата ти е изтекла.
С малко лед и коктейл "Шприц".
Върни се в стаята си. - Каква стая?
Неговата. - Частният ми кабинет.
Мога да пратя по дяволите всеки и първият си ти.
Кой е безсърдечен сега?
Как си? - Добре, това е само спирка в бокса.
Няколко седмици проверки, ремонт на двигателя, малко тунинг.
Наистина ли?
Погледни ме.
Не се шегувам. Преди 6 месеца ми направиха трансплантация.
Добре...
Значи ще ми кажеш какво е.
Кой ще ти бъде донор? - Майка ми.
Нямаш ли брат или сестра? Шансът е по-голям.
Единствена дъщеря съм, без баща. Спри да се правиш на сестра.
Съжалявам за баща ти. - Не е умрял.
Поне доколкото знам.
Въпрос за отсъстващия баща след 3, 2, 1...
Често ли се случва?
Това е историята на живота ми. - Кратката версия.
Много е кратка. Тръгнал си е, преди да се родя.
Дори не знам как се казва. - Може би е бил забежка.
Да. С космат гръб. - Може да е като Бен Афлек.
Не, Леонардо ди Каприо. - Да, въпрос на вкус.
Майка ти е тук, какво да направя? Да я отпратя, да й кажа да изчака?
Не, идвам.
Добре, чао. - Чао.
Търсене: Мога да ям паста "Качо е Пепе", надяждане в Рим
Едо започна да те следва
Едо: Какво правиш?
Елса: На рейв парти съм.
Елса: На какви купони ходиш?
Елса: Това ли е състезанието по надяждане?
Едо: Не, това съм аз малко преди да повърна.
Едо: А ти скачаш в Тибър. Да не си каякистка?
Елса: Гребкиня!
Елса: Движим се назад, не виждаш ли?
Едо: Много разпространен спорт сред младежите.
Елса: "Пътешествие във вътрешността на страната"
Елса: Прочетох я, когато бях на 8 г. Тя промени живота ми.
Едо: Какво тъжно детство.
Елса: Майната ти!
Не разбирам защо не може аз да поема отговорността.
Какво става?
Не ми позволяват да ти стана донор. Не отговарям на условията.
Открихме сърдечно заболяване. - Да, нищо сериозно.
Пия по 1 хапче на ден от години и съм добре.
Това дори не е болест, а състояние.
Добре...
Какво следва? - Чакаме донор.
Казахте, че няма. - Да, но може да се появи.
Трябва да почакаме и...
Ще сменим болницата. - Не, почакай.
Няма смисъл да сменяме болницата.
Има протоколи, които важат навсякъде.
Добре, ще поговорим довечера на вечеря.
И ще обсъдим дали е подходящо да сменим болницата, нали?
Знам, че е трудно.
Съжалявам.
Да тръгваме.
Заспала ли бях? - Да.
Значи е започнала да търси баща ти?
Да.
Снощи видях тази снимка на компютъра.
Мисля, че е знаела, че няма да стане донор.
Сигурна ли си? Говори ли с нея? - Не.
Снимката беше прикачена към имейл. Нейна колежка й я е пратила.
Взела я е от страницата на селски панаир в Лаго Лунго.
Да, но още не разбирам. Тя ти е майка.
Защо не поговориш с нея?
Не е лесно. Не знам дали си разбрал откъде идвам.
Не е нормална история. Майка ми не ми е говорила за баща ми.
Да, но ти трябва трансплантация. Увери се, че ще я получиш.
Не сме идвали тук от цяла вечност.
Още е вкусно.
Информирам се за друга болница.
За някоя с по-добри лекари.
Знам, че търсиш баща ми. Видях снимката.
Мислех да го потърся, но няма. И без това не би ти помогнал.
Защо? - Аз ще се погрижа. Бъди спокойна.
Говори ли с майка си? - Да.
Каза ми, че няма да го търси, защото той нямало да ми помогне.
Защо?
Не знам. Всичко е мистерия.
Родителите винаги откачат.
Майка ми е професор по физика. Когато разбра, че съм болен,
плати 800 евро, за да й гледат на карти.
Добре, но какво да направя? Полудявам тук.
Имаш снимката, знаеш къде живее баща ти.
Нямаш нужда от нея, за да го намериш.
Снимката е от преди 2 години, може само да е минавал оттам.
Дори не знам как се казва. Няма да тръгна да го търся сама.
Сама не, но с мен - да.
С теб?
Да, изписаха ме по-рано. Проверката премина, време беше.
Браво, страхотно! Но все пак не.
Изпрати ми снимката и ще отида сам.
Ще дойда да те взема. - Искаш да заминеш сега?
Не, ще го оставим за Нова година. Побързай и си вземи бански.
Ето ни.
Притеснявам се, все едно ще правим обир.
Първият грабеж на костен мозък в историята.
Оставих на майка си съобщение, пълно с глупости.
Стига с това чувство за вина. Успокой се.
Настрой навигацията. - Да.
Продължете 800 м.
Предполагаемият ми баща изглежда е приятел с този.
На някакво празненство са, прилича на фестивал.
Тук пише "Краля на фурните".
Краля на фурните е твой баща?
Не, негов приятел е. Баща ми е другият.
Потърси ли го в гугъл? - Да, не открих нищо.
Гледай напред, ако обичаш. - Много си досадна.
Имаш шофьорска книжка, нали?
Гледай си работата, нямам. - Нямаш?
Ти как мислиш? Още имам. - Откога? От 1 месец?
Не мога да повярвам! - Не можеш да повярваш...
Сигурен ли си? - Ще те изхвърля от колата.
Три, две... - Сама ще скоча, ако нямаш книжка.
А ако има друго семейство?
Моля те.
Извинявай, разбита съм.
Имаше само един с шоколад. Явно ще го изям аз.
Вземи. Горски плодове.
Дори не е наполовина.
Тук е. - Какво...
Мамо? - Кажи ми, че е шега.
Какво значи "с един приятел"?
Запознахме се в болницата. - И той ли е зле?
Не, сега е добре.
Приятелят ти знае ли, че сега приключи с химиотерапията?
Дай ми 2 дни.
Кой е този приятел? Искам да говоря с него.
Създавала ли съм ти някога проблеми? - Създаваш ми сега.
Ще ти се обадя довечера. Кълна се.
В очакване сме на хеликоптерите, флота, водолази...
Откъде започваме? - Не знам.
Извинявай...
Здравейте...
Две пропуснати повиквания от мама
Много благодаря. - Моля, довиждане.
Госпожата знае кой е Краля на фурните.
Така ли? - Да.
Добре, и? - Ще ти обясня по пътя.
Извинете, това вашето тържество ли е?
Казаха ни, че вашият готвач е нещо като институция
и го наричат Краля на фурните.
Господаря на фурните, не Краля на фурните.
Добре, благодаря. - Моля.
Поне хапнахме.
Сметката. - Благодаря.
Благодаря.
Излез, ще те настигна след 2 мин.
Какво значи "излез"? - Излез, имай ми доверие. Хайде.
Бързо, бягай, хайде!
Мамка му! - Почакай, не, изправи се.
Запуши, да. - Нормално ли е?
По дяволите. - Просто малко кръв.
Имате ли нужда от помощ? - Да.
Имаш ли кърпички? - Да, момент да ги намеря.
Попий кръвта. - Мамка му!
Но остани изправена. - Да.
Как си? - Добре.
Бау, ела тук.
Често ли ти се случва?
Ако искаш още, тук са. - Да.
Да сложим ли нещо студено?
Уплаши ли се?
Как е? - Попий още малко.
Сложи...
Благодаря. - Аз съм Мила.
Едо. - Елса.
А това е Бау. На 10 г. ми се струваше хубаво име.
Горкичкият.
Ще стигнеш ли до колата? - Да, добре съм.
Искаш ли още една? - Не.
Ще се справиш ли? - Да, благодаря. Чао.
Почакайте малко. Може ли да ме закарате?
Скарах се с приятеля си и тръгнах пеша.
Къде? - Работя в един къмпинг наблизо.
От тук ли си?
Не, тук съм за сезона и карам сърф.
И съм с Лоренцо, когато не се прави на глупак.
И ти не ми се струваш много спокойна.
Аз ли? Аз съм дзен. Той ме вбесява.
Флиртува дори с дърветата. Понякога мисля, че има друга.
Чела си съобщенията му ли? - Не, това е проблемът.
Засега аз съм параноичката.
Не карай толкова рязко, ще повърна. - Ще се успокоиш ли?
Имаш ли още една палатка? Не знаем къде да спим.
Ще се справим някак. Разбира се. - Чудесно.
Благодаря.
Виждаш ли?
Не идва на масата.
Заряза го на плажа. - Заслужи ли си го? Да.
Не мисля, че това е решението.
Знам, говориш като баба ми.
Каква баба, казвам само да гледаш по-общо на нещата.
Какво е "по-общо"?
Ако ти остават 6 месеца живот, общата картина отива по дяволите.
Що за разговор е това?
Виж!
Защо са, според теб? - Не знам.
Извинявай...
Здравей.
Защо са тези фойерверки? Има ли някакъв повод?
Честване или празненство? - Не, това е Лучано.
Сутрин продава фойерверки, а вечер - пласира всичко.
Червеният дим. Зелена трева, синьото е нещо силно, което...
Не знам, не ви го препоръчвам.
Какво ще правим утре? - Дай си почивка.
Добре. За какво ще говорим сега?
Не знам, да ти разкажа ли история? Тази за суперновата?
За супернова - не. Като черна дупка ли е?
Не, по-скоро е... Като фойерверк.
Действа... - Почакай.
Почакай, по дяволите.
Почакай.
Може да е Краля на фойерверките. Не Краля на фурните.
Мамка му!
Здравей. - Здравей.
Добър вечер.
Извинете, може ли да ви покажа една снимка?
Да, това... - 20 за грам.
Не. Искаме да разберем дали познавате този човек.
Защо го търсите?
Значи го познавате. - Не. 20 за грам.
Вземи.
Свърши ли? - Кое? Познава го.
Няма значение. Да тръгваме. - Какво?
Защо правиш така?
Онзи тип, баща ми, не знам дали искам да го намеря.
Какво ти пука за него сега?
Остави, сега не ми се говори.
Виж, знам това.
Да мислиш за смъртта, е нещо като екстремен спорт.
Ако мислиш много за нея, накрая ще се самоубиеш.
Наистина, трудно е да държиш мозъка си под контрол.
Ще кажеш, че не съм най-добрият пример.
Трябва да се съглася с теб, но...
Тук ли си?
Това е Голямата мечка, това го знам дори аз.
Добре.
Хубаво е, че ти влияя така.
Мама: Ще вдигнеш ли? Ще се побъркам.
Болки в главата? - Свързвам се с Майката земя.
Зверче!
А тази? - Вземи я ти.
Сигурен ли си? - Да, изпуши я.
Благодаря.
Как мина с твоя?
Обичайната история.
Виж...
Болна ли е?
Левкемия.
Опитва се да намери баща си,
за да й стане донор.
Ще ни помогнеш ли?
Добро утро. - Здравей.
Благодаря за якето.
Мисля, че Мила може да ни помогне.
Как? - Знаеш ли, че не помня?
Трябва ми кафе.
Добре, да тръгваме.
Не е нужно да бързаш. - Хайде.
Ето ви.
Лоренцо за пръв път успя да направи нещо както трябва.
В какъв смисъл?
Лоренцо ми е приятел като Лучано.
Успял е да разбере къде е баща ти.
Прекрасно!
Казва се Пиетро.
Живее в една колиба недалеч от тук.
Като сервирам закуската, ще ви заведа.
Идеално.
Всичко ли й каза? Исках аз да й го кажа.
Елса, намерихме го. - Дори не знаем дали е той.
Искаш ли да го намериш?
Да. - Добре.
Трябва да е онази там, долу, в края на пътя.
Входящо повикване от мама
Ела, слез.
Четири пропуснати повиквания от мама
Да вървим.
Изглежда няма никого.
Ще ми помогнеш ли?
Ти си луда.
Той е.
Тоест?
Ето, знаех си. Не можеше да е на мама.
Мисля, че знам къде може да го намерим.
Ресторант "Лайв Мюзик". Приличат на работни смени.
Довечера.
Обади й се. - На кого?
На майка ти. Сигурно е притеснена, ти й обеща.
Да, трябва.
Мама: Изпрати ми локация, или ще се обадя в полицията.
Не сега.
Студена ли беше водата? - Да.
Притеснена ли си?
Не. - Как така?
Може би заслугата е и твоя.
Виж, според теб...
Ако се бяхме срещнали на купон, щяхме ли да се забележим?
Казваш, че ме харесваш, защото съм болен?
Това е доста обезпокоително. - Не, казах го така...
Всъщност не знам дали бих те забелязал на купон.
Не, искам да кажа... Имаме това лошо нещо,
което ни свързва,
което ни сближава...
Хубаво е.
Но поводът е лош.
Не знам дали го обясних добре.
Дали и това не е грешна история?
Боже, какво означава "грешна история"?
А ако ни няма нищо?
Увличаш се. Дадоха ти 6 месеца.
Никого ли няма тук?
Реши ли как ще му го кажеш?
Така:
"Аз съм твоя дъщеря. Имам левкемия и само ти можеш да ме спасиш".
Разбра ли?
Така ще скочи през прозореца и ще хване първия полет за Мексико.
След 1 км завийте надясно.
Сигурна ли си, че не искаш да те придружа?
Да, ще отида сама. - Добре, аз съм тук.
Кажи.
Казвам се Елса.
Виж, имам работа.
Майка ми се казва Катя.
Майка ти знае ли, че си тук?
Как ме намери?
Бяхме на плажа и... - Искаш ли малко вода?
Сара, ще ми донесеш ли вода? - Идвам веднага.
Виж...
Благодаря.
Онова момче, което стои отвън и ни гледа, кое е?
Това е приятелят ми.
Какво знае?
Ти какво знаеш за мен?
Нищо.
Знам, че не...
Че не искаш да знаеш нищо за живота ми.
И знам, че не си искал да ме припознаеш.
Нещата не стояха точно така.
А как? - Искам да знам за теб.
Какво правиш, учиш ли? - Сега съм в 11-и клас.
После - строително инженерство. - Браво.
Всичко ли си планирала вече? - Да.
Тренирам и гребане. - Наистина ли?
Гребане, но не с разпашна лодка. - Знам разликата.
Защо избра гребането?
Танците не ми харесваха.
Но гребането не е за всеки. - Искаш ли да видиш?
Разбира се.
Това съм аз. - Това тук?
Да.
Силна си. Виж как гребеш.
Защо го спря? - Защото загубихме заради мен.
Не си паднала във водата, нали? - Не...
Имам левкемия.
Имам нужда от теб, от трансплантация на костен мозък.
Какво трябва да направя?
Трябва да ти вземат костен мозък. - Къде се прави това?
Първо трябва да ме припознаеш.
Не мога.
Не рискуваш нищо...
Но защо? - Не ме интересува. Чао.
Какво става?
Отказа ми, да си вървим. - Защо? Какво значи това?
Стига, той е глупак. - Аз ще говоря с него.
Не, недей. - Не може винаги да се оттегляш.
Гледай си работата, ясно? Това е моят баща.
Извинявай, че не те оставих да умреш. Трябваше да го разбера.
Кое? - Че всичко за теб е тегло.
Ти си глупак.
Забавно ли ти е? - Забавно ми е.
Не си разбрала нищо. - Правиш всичко само за себе си.
Мамо?
Мамо...
Щях да получа инфаркт.
Добре ли си?
Да. - Добре.
Как успя да ме намериш?
Намерих него.
Ти беше права. Съжалявам...
Не, ти беше права.
Не иска да ми помогне.
Знам.
Но сега аз ще говоря с него. Ти остани тук.
Не, почакай, мамо.
Мамо, повикай линейка.
Не мога да повярвам, че ме излъга. Каза ми, че е оздравял.
Опитай се да не мислиш за това.
Влюбена ли си?
Аз също бях влюбена.
Много. В баща ти. И бях много наранена.
Сега ми разкажи.
Бяхме още деца...
Бяхме на твоята възраст.
Бяхме в една група
за пласиране на дрога и дребни кражби.
Не ми харесваше, но имаше...
Имаше адреналин. Бяхме...
Бяхме глупави. Безразсъдни... И забременях.
И той си тръгна ли? - Не, не си тръгна.
Казах му: "Край с глупостите".
Той отвърна: "Да, кълна се. Няма вече".
И изглежда наистина се опитваше.
Но дойде полицията и го арестуваха за международен трафик на дрога,
за който не знаех.
Не, кажи ми, че не е вярно. Ще полудея, наистина.
Бях с корем, в 7-ия месец и му отидох на свиждане.
Казах му, че няма да ме види повече.
След 2 години разбрах, че е успял да избяга.
Той не ме потърси, нали?
Исках да те предпазя.
Да...
Ела с мен.
Имаш 5 мин.
Видя ли колко съм сладък?
Защо не ми каза нищо?
Свали си маската, не те чувам.
Защо не ми каза нищо?
Исках поне за малко да бъда щастлив.
Без да мислиш за последиците?
И без това щях да свърша тук.
Много се уплаших.
Бих направил всичко отново.
Бях права. Направи го за себе си.
Не, направих го за двама ни. По 50 процента за всеки.
Може би 55 за мен и 45 за теб.
Ето.
Какво стана с баща ти?
Изчезна.
Бил е истински престъпник.
Мисля, че успях да пъхна в джоба му номера си.
Може да размисли. - Стига.
Сега изобщо не ми пука за мен. - На мен ми пука.
Сещаш ли се за прословутата тетрадка,
която стои на нощното шкафче? Вземи я.
Искам да заемеш мястото ми на аниматор.
Не.
Отказваш наследството ми? - Престани.
Не трябваше да му позволяваме да замине.
Съжалявам, каза ми, че е добре.
Това е опустошително.
Силна експлозия, изключително ярка.
Освободената енергия може да надмине тази на цялата галактика.
Спиш ли?
Това правят звездите, преди да угаснат.
Не.
Ти? - Не.
Много е глупаво да спиш и да сънуваш, че спиш.
Така е.
Липсваш ми. - Защо? Тук съм.
Жалко, че заради фойерверките не се виждат звездите.
Виж, тревата дойде.
Здравей. - Здравей.
Как си?
Новини за донора?
Намерих снимка, която много ме разсмя.
Снимах ви с Едо. Почакай, ще ти я покажа.
Не. - Не?
Не.
Не може да ядеш по това време.
Нито пък ти.
Кое искаш?
Онова там.
Не искаш ли да ни разкажеш някоя история?
Отишъл при Железния човек, попитал го
дали може да му заеме бронята си и се върнал при вълка...
Не беше така, нали?
Не се справям.
Да си лягаме, късно е.
Ето я.
Здравейте. - Здравей, Елса.
Би трябвало да е това.
Благодаря. Не знам как...
Виж, понякога влизам в телефона на Едо.
Намерих съобщение от непознат номер, в което питат как си.
Преписах ти номера в тетрадката. Ако го искаш. Чао.
Елса: По-лош си, отколкото мислех, но се радвам, че те потърсих,
защото има пътища, които трябва да извървим,
дори накрая да ни очакват лоши неща.
Но имаш нещо хубаво. Онова кану, окачено на тавана.
Вкусно ли е? - Специалитетът тук.
Може ли да те попитам нещо? - Разбира се.
Ако не се бях родила, какво щеше да правиш?
Това е нещото, за което ми пука най-малко на този свят.
Може да спра да изпитвам вина, че съм ти попречила да станеш...
Каква трябваше да стана? - Не знам, балерина...
Балерина? Не ме ли виждаш? - Не знам...
Здравейте.
Какво да направя?
Вие трябва да сте бащата на Елса.
Въпреки че не съм я припознал.
Случвало ни се е и можем да ускорим процедурата.
Попадали сте на беглец?
Не.
Никой няма да ви откаже да станете донор на дъщеря си.
Но всичко трябва да бъде официално.
Да. - Аз съм.
Разбрах, че са ти взели телефона.
Още ли обичаш да четеш? - Боже, да!
Може би си ги чел, не знам.
Благодаря.
Направих го и за себе си.
Това вече съм го чувала. - Какво?
Не, нищо.
Какво има?
Мама ми каза, че в затвора, когато...
Че тя е решила да...
Не знам.
Знаеш ли, че не знам?
Ако майка ти ми беше казала, че ще ме чакате навън,
може би щях да изляза предсрочно за добро поведение.
Възможно е.
В какъв смисъл е възможно?
Можеше да продължа да се правя на глупак.
Наистина не знам.
Добре.
Може ли да те попитам нещо?
Защо академично гребане, а не кану?
Казаха ми, че е по-комплексно. - Заблудили са те.
Наистина ли ти харесва да се движиш назад?
Не... - Довери ми се, опитай с кану.
Добре. - Обещаваш ли?
Вземането на костен мозък мина добре, събужда се.
Утре е твой ред.
Това е абсурдно, дори по-зле. - Няма значение.
Това е престъпление. - Не мога да мисля за това сега.
Извинете, подписахте ли документите в секретариата?
Не. - Последвайте ме. Няма да се бавим.
Влез.
Трябва да тръгваме.
И от другата страна.
Какво става? - Мамо, моля те пусни ни.
Моля те.
По-лесно е, отколкото да избягаш от затвора, нали?
Ти си луда.
Сега може да тръгваш.
Ако не ми провърви, може да дойдеш на свиждане в затвора.
Ако ми провърви, няма да се виждаме известно време.
Добре.
Свикнала съм.
Хайде. - Да.
Боже, колко си станала бавна.
Върви първо ти...
Побързай, имам 1 седмица отпуск, не цял месец!
Треньорката закъсня. - Да, треньорката.
Ще сменя музиката. - Да.
Това е опустошително.
Силна експлозия, изключително ярка...
Освободената енергия може да надмине тази на цялата галактика.
Това правят звездите, преди да угаснат.
Освобождават енергия и променят вселената ни.
Ето какво е суперновата.
Превод СТАНИСЛАВА КЛИСАРСКА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО