Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Posneto po filmski predlogi Matching Jack.
- Punce, nocoj gremo obvezno v "Bucket". - Seveda.
- Absolutno. - Tako je.
- Ti tudi. Ne delaj se neumne. - Zakaj? - Gotovo bomo zmagale.
Prav imaš, v tem primeru dobim film in mama bo skuhala špagete s sirom.
- Nehaj že. - Si pa res dolgočasna.
- Dovolj. - Mogoče nisi dojela.
Andrea bo nocoj pripeljala prijatelja.
Poglej ga.
- Grd je. - Kaj? Ni res.
Punce, prosim vas... Daj...
- Čeden je. - Kaj mu manjka? Ne moreš reči, da je grd.
- Trenutno je v trgovini na popustu. - Norice. - Ti pa si izgubljen primer.
- Dobro, nehajte. Pridem. Zakaj me zafrkavate? - Daj, no.
- Pred nami je tekma. - Torej prideš?
Seveda.
Plastenko si pozabila, draga.
Oprostite.
Elsa!
- Vzemi. - Prosim te, ne nadeni si šilta.
- Odvraten je. - Občutljivo kožo imam. -Madonca.
Tekma deklet na 200 m.
- Pripravljena? - Ja.
Dajmo.
- Pozor, zdaj! - Daj!
Daj!
Elsa, veslaj!
Daj!
Dajmo, v ritmu.
- Močneje. - Ne morem.
- Še. - Kaj se dogaja?
Dajmo, močneje!
Daj!
- Elsa! - Elsa!
SUPERNOVA
Čez nekaj minut jo bodo odpeljali na oddelek.
Žal mi je, toda nocoj mora ostati na opazovanju.
Oprostite, ne razumem, kaj se dogaja.
Saj sem vam rekel, gospa.
Zmanjšano število trombocitov, povečano število levkocitov.
Podrobneje jo moramo pregledati.
Davi ni zajtrkovala.
Potem je imela tekmo, bila je vznemirjena, mogoče ima virozo...
Žal mi je.
Premestili jo bomo na hematologijo. Ne skrbite, vse bomo preverili.
Dobro.
Prinesla sem ti stvari in povrhu še
sveže spomladanske zvitke, ocvrti so težki.
- Si prinesla tudi kakšnega ocvrtega? - Seveda, kakšno vprašanje pa je to?
Pravijo, da jutri dobimo tvoje izvide.
Prav.
Dober večer.
Naredimo prostor za piščanca s krompirjem. Hvala.
Mora biti res takoj tako?
Ja, taka so pravila.
Tudi vi bi morali oditi.
- Ne smem nocoj ostati tu? - Seveda lahko.
Kdaj želite jutri zajtrkovati?
Mama, ne skrbi.
- Si prepričana? - Ja, pojdi.
- Adijo, ljubica. - Adijo.
- Pokliči, če kaj potrebuješ. - Bom.
- Nasvidenje, zelo ste prijazni. - Hvala.
- Oprostite, smem? - Seveda.
- Adijo. - Adijo.
Hujša sem, kot se zdi.
Počivaj.
"Roberta: Dokler se ne vrneš, ne bomo tekmovale."
"Kako si? Je kaj novega?"
"Elsa: Še nič."
"Roberta: Čakamo te."
Končno si je zavezala svoje udobne čevlje,
- toda medtem ko ni pazila, jo je ugriznil radioaktivni pajek. - Ne.
To je nemogoče.
Da bi premagala svojo vilinsko botro,
ki je hotela, da obuje preklemane kristalne superge,
je pobegnila na drug planet.
In tako je Sneguljčica postala del ekipe Maščevalcev.
Nemogoče.
- Saj je princesa. - Vseeno je postala ena od Maščevalcev.
- No, zdaj pa spat. - Ne! - Ja, Matti, pomagaj mi.
Prav, gremo spat, ampak jutri želim zgodbo o Supernovi.
- Obljubim. - To!
- Gremo spat. - Jutri bomo poslušali o Supernovi.
Si tudi ti prišla poslušat zgodbo o Supernovi?
Ne.
Nekaj za jest sem iskala.
Ne smeš jesti med obroki.
- Malce premlad si za zdravnika. - Medicinski tehnik sem.
Torej veš, kje so aparati.
Bi se sprehodila?
Kaj pomeni to?
Sprehodiva se.
Oprosti, kam pa greš?
- Smeva? - Pridi.
Zakaj si tu?
Ne vem, dobro se počutim.
Mogoče sem staknila gripo. Ne vem,
ampak poslali so me na kup preiskav.
To je sestavni del rutine ob sprejemu pacientov.
Če se strinjaš, lahko opraviva dodaten test,
na podlagi katerega bova videla, kaj je in kaj ni.
Samo če se strinjaš. Prav?
- Test? - Ja.
Čisto preprost test. Si za?
- Prav. - Odlično.
- Na kolenu združi palec z mezincem. - Dobro...
- Takole? - Ja, na enem kolenu. Zamiži.
Zdaj drži ravnotežje, kolikor moreš. Odlično.
Odlično.
Mar ni to test za pijane?
Zdaj to isto naredi na vseh štirih.
Me zafrkavaš?
Res hvala.
Res hvala, veliko bolje mi je!
- Razumem. Občutljiva si. - Medicinski tehnik, praviš. - Začetnik.
- Odličen sem. - Nisem prepričana. Če boš počel to, bodi resen.
Kdo ti je rekel, da želim početi to, dekle brez imena?
Elsa.
Prav nič nisi ambiciozen, tip brez imena?
- Edo. - Edo.
Trenutno želim zmagati na tekmovanju, kdo poje več sendvičev.
- Kdo poje več sendvičev? - Si moja babica? Čemu se čudiš?
Koliko si star? Šest?
Kdo poje več sendvičev...
- Zdela si se mi v redu, po tem pa je vse padlo v vodo. - Res? Škoda.
- Hrano imaš med zobmi. - Res?
- Je bolje? - Končno. - Sem tako seksi?
Živjo, ljubica.
Živjo.
Živjo, Elsa.
Izvide imamo.
To se imenuje akutna mieloična levkemija.
Začeti moramo z zdravljenjem.
Prvi korak je kemoterapija.
Bolezen je v remisiji. To pomeni, da ti je veliko bolje.
- Bom šla iz izoalcije? - Ja. Čez nekaj dni boš šla na kratko domov.
Kot veš, smo te dali na čakalni seznam za kostni mozeg.
Žal v sistemu ni ustreznih darovalcev.
Tvoja mama bo darovalka.
Starši so v 50 % kompatibilni.
Ni popolna rešitev, je pa dobro.
Jaz bom poskrbela za to.
- To bom dala notri. - Dobro.
Ne pozabi jih vzeti.
"Sporočilo od Roberte. Dve novi sporočili. Tri."
"Štiri nova sporočila od Roberte."
Ne odgovori.
- Vsakogar lahko pošlješ k hudiču. - Res je.
Osvobodili so te.
Hotel sem te obiskati v bunkerju, ampak tam je bila Carla in branila teren.
In?
Obrni se.
Dobro izgledaš. Pomladi te.
17 let imam.
Kako se počutiš?
Odlične možnosti imaš, da ozdraviš.
50 % so odlične možnosti?
Kateri faks si končal?
Si spoznala Mattio? Dečka s pediatrične onkologije?
Deset let je star in ima 10 % možnosti, da ozdravi.
Za mano sta dva grozljiva tedna.
- Ne pravim, da mi je huje kot njemu, ampak... - Grozljivo je že za tabo.
Aha, razumem.
Postal si eden tistih brezčutnih zdravstvenih tehnikov.
Mater, Edo! Reci, da si vsaj prejel infuzijo.
- Z malce ledu bo kot aperitiv. - Nazaj v sobo. - Kakšno sobo?
- Njegovo. - V mojo pisarno.
Ker lahko pošljem k hudiču, kogar hočem, boš ti prvi.
Kdo je zdaj brezčuten?
Kako si?
Dobro, dobro. To je samo kratek postanek.
Nekaj tednov preiskav, pregled motorja, mogoče malo tekočine...
Res?
Poglej me.
Bi se res šalil s tem?
Pred tremi meseci sem bil na transplantaciji.
Dobro...
Torej mi lahko poveš, kako je bilo.
Kdo je tvoj darovalec?
Moja mama.
Nimaš bratov ali sester? To bi bilo bolje.
Edinka sem. Nimam očeta. Prosim te, ne igraj medicinca.
Žal mi je zaradi tvojega očeta.
Ni mrtev. Reči hočem...
Kolikor vem, ni mrtev.
- Vprašanje, zakaj ga ni, čez tri, dve, ena... - Se ti to pogosto dogaja?
- Moja življenjska zgodba. - Povej mi skrajšano različico. -Itak je kratka.
Preden sem se rodila, je odšel. Ne vem niti, kako mu je ime.
- Mogoče je bilo le kratko srečanje. - Ja, in imel je kosmat hrbet.
Mogoče je bil kot Ben Affleck.
- Ne. Kot Leonardo di Caprio. - O okusih se ne razpravlja.
Tvoja mama je prišla. Kaj naj naredim? Ji rečem, naj gre, ali počaka?
Že grem.
- Adijo. - Adijo.
"Smem jesti testenine s kozjim sirom, če imam..."
"Edo ti je začel slediti. Sledi?"
"Sledi."
"Edo: Kaj počneš?"
"Elsa: Žur imam."
"Elsa: Na kakšne zabave hodiš?" Na tekmovanje sendvičev?"
"Edo: Ne, to je bilo, preden sem bruhal."
"Edo: Kaj delaš? Elsa: Na "rave" sem šla."
"Edo: Se potapljaš v Tiberi? Si kajakašica?"
"Elsa: Veslačica."
"Nisi opazil, da smo obrnjene nazaj?"
"Edo: Pogost šport za mlade."
"Elsa: Potovanje v notranjost."
"Knjigo sem prebrala pri osmih letih. Spremenila mi je življenje."
"Edo: Kakšno otroštvo! Elsa: Pojdi se solit."
Prav, a ne razumem, zakaj ne morem prevzeti odgovornosti.
- Kaj se dogaja? - Ne morem biti darovalka, nisem primerna.
- Našli smo težavo s srcem. - Neumnost!
Eno tableto na dan vzamem, dobro sem. In to ni bolezen, temveč stanje.
Dobro.
- In kaj zdaj? - Počakali bomo na darovalca iz javnega registra.
- Rekli ste, da ga ni. - Ne, se pa lahko pojavi. Čakati moramo.
Ni govora. Zamenjali bova bolnišnico. -Čakaj.
- To nima smisla, ne? - Vsi imamo enak protokol.
Pridi, ob večerji se bova pogovorili.
Pa bova videli...
... ali bova zamenjali bolnišnico. Prav?
Vem, da je to težko.
Žal mi je.
Greva.
Hej.
- Sem zaspala? - Ja.
- Torej je začela iskati tvojega očeta. - Ja.
Sinoči sem to fotko videla na njenem računalniku.
Mislim, da je takoj vedela, da ne bo mogla biti darovalka.
- Si prepričana? Si govorila z njo? - Ne.
Fotografija je bila v prilogi mejla.
Neka kolegica čudakinja ji jo je poslala.
Fotografija s festivala v Lago Lungo.
Še vedno ne razumem.
Tvoja mama je. Zakaj se ne pogovoriš z njo?
Ni preprosto.
Ne razumeš, da ne vem, odkod sem. Moja zgodba ni običajna.
Mama ni nikoli govorila o očetu.
Dobro, ampak zdaj potrebuješ transplantacijo.
Če ga išče, se potrudi, da ga bo našla.
Že sto let nisva bili tu.
Dobro je, kajne?
Pozanimala sem se glede druge bolnišnice.
Take, ki imajo sodobnejše zdravnike.
Vem, da iščeš mojega očeta.
Videla sem fotografijo.
Hotela sem ga poiskati,
a sem odnehala.
Tako ali tako ti ne bi pomagal.
Zakaj ne?
Jaz ti bom pomagala. Ne skrbi.
Torej? Si govorila z mamo?
Ja, rekla je, da ga ne išče več,
- saj mi tako ali tako ne bi pomagal. - Zakaj ne?
Ne vem. Vse to je...
- Vse je skrivnost. - Starši vedno zamočijo.
Moja mama je profesorica fizike.
Ko sem zbolel, je plačala 800 evrov za branje iz tarot kart.
Ta je pa dobra.
Kaj naj naredim? Zmešalo se mi bo.
Imaš tisto usrano očetovo fotko in veš, kje živi.
Brez mame ga lahko najdeš.
To je fotka izpred dveh let. Mogoče sploh ni več tam.
Sploh ne vem, kako mu je ime.
Poleg tega ga ne bom iskala sama.
Sama ne.
Z mano pa.
S tabo?
Ja.
In ravno so me odpustili iz bolnišnice.
Uspešno sem prestal preiskave. Bil je že čas.
Krasno, ampak vseeno ne.
Pa mi pošlji fotko in grem sam.
Pridem pote, prav?
- Hočeš, da greva zdaj? - Ne, pustiva to za silvestrovo.
Zmigaj se. In vzemi kopalke.
No, tako.
Vznemirjena sem, kot da greva krast.
- To bi bila prva kraja kostnega mozga v zgodovini. - Ja.
Mami sem pustila sporočilo, polno neumnosti.
Dovolj občutka slabe vesti. Bodi mirna.
- Prižgi navigacijo. - Prav.
Nadaljujte 800 metrov...
V vsakem primeru bi lahko bil moj oče prijatelj tega tipa.
To je nekakšna stojnica, kot da je sejem.
Na njej piše "Kralj kuharjev".
- Je tvoj oče kralj kuharjev? - Ne, to je njegov prijatelj, moj oče je ta drugi.
- Si ga poguglala? - Ja, a nisem nič našla.
- Prosim te, glej na cesto! - Ne tečnari.
Saj imaš vozniško dovoljenje, ne?
Zase se brigaj.
- Ne? - Kaj misliš? Spet? - Koliko časa ga imaš? En mesec?
Ne morem verjeti.
- Si prepričan? - Iz avta te bom vrgel.
Tri, dve, ena... -Če nimaš vozniške, bom skočila kar sama!
Kaj če ima drugo družino?
Prosim te.
Hej.
Oprosti, zaspala sem.
Samo eden je bil s čokolado.
Sam ga bom pojedel.
Izvoli. Gozdni sadeži.
Niti pol ga ni.
Smetiš.
- Mama? - Reci, da je to šala.
S katerim prijateljem si šla? Kdo je to?
- V bolnišnici sem ga spoznala. - Je tudi on bolan?
Ne, zdaj je dobro.
Tvoj prijatelj ne ve, da si komaj končala s kemoterapijo?
- Daj mi dva dni. - Kdo je to? Daj mi ga na telefon.
Mama, sem kdaj delala težave?
- Pravkar jih. - Obljubim, da te bom nocoj poklicala.
Pričakujva helikopterje, mornarico, specialce...
Kje bova začela?
Ne vem.
Oprostite, vprašanje imam.
Dober dan.
"Dva zamujena klica od mame."
- Ja, Kralj kuharjev. - Najlepša hvala. -Ni za kaj. Nasvidenje.
Gospa ve, kdo je Kralj kuharjev.
- Ve? - Ja.
- In kaj zdaj? Po poti ti pojasnim. - Prav.
Oprostite, je to vaša stojnica?
Rekli so, da je zakon, zato ga kličejo Kralj kuharjev.
Kralj štedilnikov, ne Kralj kuharjev.
- Hvala. - Prosim.
Če nič drugega, sva jedla.
- Vaš račun. - Hvala.
Hvala.
Pojdi ven.
- Pojdi, takoj pridem za tabo. - Kaj govoriš? - Pojdi ven, zaupaj mi.
Jaz bom rešil to. Pojdi.
Teci kot strela. Teci!
Sranje!
Pokonci sedi. Pritisni.
Je to normalno?
Baw! Baw!
Saj je samo malo krvi, sprosti se.
- Potrebuješ pomoč? - Ja. - Imaš kakšen robček? -Ja.
Čakaj, da jih najdem.
Pritisni.
- Pokonci se drži. - Bom.
- Kako si? - Dobro. - Baw, pridi sem.
Se to pogosto dogaja?
Če rabiš še, so tu.
Izvoli mrzlo plastenko.
Si se ustrašila?
- Kako izgleda? - Še malo.
- Kakšna groza. - Daj ga nazaj.
Hvala.
- Jaz sem Mila. - Edo. - Elsa. -To pa je Baw.
- Kot 10-letnici se mi je ime zdelo kul. - Ubožec. -Greš lahko do avta?
- Ja, dobro sem. - Bi še en robček? - Ne.
- Si dobro? - Ja, hvala.
Adijo.
Hej, čakajta.
Me lahko zapeljeta?
S fantom sem se sprla, zato sem zdaj peš.
Kam pa greš?
V bližnjem kampu delam.
Si od tod?
Ne, v času sezone delam v kampu in poleg tega surfam.
In hodim z Lorenzom, kadar ni kreten.
- Tudi ti se mi ne zdiš ravno mirna. - Jaz? Jaz sem čisti zen.
On me spravlja ob pamet. Še z drevjem flirta.
Ves čas ima nekaj za bregom.
- Si ga dobila, da pošilja sporočila ali kaj takega? - Ne, v tem je problem.
Za zdaj sem samo paranoična.
- Lahko voziš lepše? Bruhala bom. - Umiri se.
Imaš kakšen šotor viška? Ne veva, kje bova spala.
Ja, seveda. Se bomo že česa domislili.
Odlično.
Hvala.
Vidiš to?
Ne bo prišel sem.
- Ampak saj si ga ti pustila na plaži. - Si je zaslužil? Ja.
Če smem pripomniti, to ni rešitev.
- Ja, vem. Govori kot kakšna babica. - Kakšna babica?
Samo splošno mnenje sem podala.
Slišiš to? Splošno...
Ko veš, da boš živel še pol leta, je na splošno usrano.
Kakšen pogovor pa je to?
Glej!
Zakaj misliš, da je ognjemet?
Ne vem.
Oprostite.
Živjo. -Živjo.
Zakaj je ognjemet? Je kakšna obletnica?
Ni obletnica, zabava je.
Obletnica, zabava.. To je Luciano. Tu prodaja.
Zjutraj meče petarde, zvečer pa še vse drugo.
Rdeče je hašiš, zeleno trava, modro pa...
Če nista razpoložena, vama ne priporočam modre.
Kaj bova počela jutri?
Ne vem. Sprosti se.
O čem naj se torej pogovarjava?
Ne vem.
- Ti povem zgodbo o Supernovi? - Ne, nočem te zgodbe.
Kaj je to? Črna luknja?
Ne, nekaj, kar je podobno ognjemetu.
- V bistvu deluje... - Stoj!
Čakaj.
Stoj, stoj.
Mogoče je Kralj ognja
in ne Kralj kuharjev.
Mater!
Živjo.
Dober večer.
Oprostite, pokazala bi vam fotko.
To...
20 evrov za gram.
Ne, zanima naju, ali poznate tega človeka.
Zakaj ga iščeta?
Torej ga poznate.
Ne, 20 evrov za gram.
Izvoli.
- Si končal? - Kaj?
- Pozna ga. - Pozabi, greva.
Kaj je?
Ta tip... Moj oče...
Nisem prepričana, ali ga želim najti.
Zakaj je zdaj pomembno, kakšen je?
Pozabi. Nočem ga spoznati.
Saj vem.
Razmišljati o smrti je...
Kot kakšen ekstremni šport.
Če preveč razmišljaš o tem. se lahko kar takoj ubiješ.
Pravzaprav je težko nadzirati možgane.
Seveda lahko rečeš, da nisem najboljši primer
in da bi moral priznati, da imaš prav.
Ampak...
Si budna?
Kakorkoli, to je Veliki medved. To vem celo jaz.
Krasno.
Odlično vplivam nate.
"Trije zamujeni klici od mame"
"Eno novo sporočilo od mame: Odgovori mi, norim."
Glavobol?
Povezoval sem se z Materjo zemljo.
Huda zver.
- Pa to? - Vzemi.
- Si prepričan? - Kar pokadi. - Hvala.
Kako je bilo s tvojim fantom?
Običajna zgodba.
Poslušaj...
Je bolna?
Levkemija.
V bistvu išče svojega očeta,
ki bi lahko bil darovalec.
Nama lahko pomagaš?
Dobro jutro.
Hvala za jakno.
Poslušaj...
Mislim, da nama Mila lahko pomaga.
Kako?
Ne spomnim se.
Kavo potrebujem.
Prav, greva.
- Ni treba ravno teči. - Greva.
Tu sta.
Lorenzo je končno naredil nekaj dobrega.
Kaj pomeni to?
Lorenzo in Luciano sta najboljša prijatelja.
- Izvedel je, kje je tvoj oče. - Krasno.
Ime mu je Pietro in živi v hiši na kmetiji nedaleč proč.
- Ko postrežem zajtrke, vaju peljem tja. - Odlično.
Si ji vse povedal?
- Nisi pomislil, da sem ji to hotela povedati jaz? - Elsa, našla sva ga.
Sploh ne vem, ali je to on.
Bi ga rada našla ali ne?
Ja.
Dobro.
To naj bi bila tista hiša na koncu ulice.
"Klic: Mama"
Izstopita.
"Klic: Mama"
"Štirje zamujeni klici od mame"
Prav, greva.
Zdi se, da ni nikogar.
Pomagaj mi.
Nora si.
To je on.
Kaj?
"Potovanje v notranjost" Vedela sem, da to ne more biti mamin vpliv.
Hej.
Vem, kje ga mogoče najdemo.
- Restavracija "Live Music". To je kot urnik. - Nocoj.
Daj, pokliči.
- Koga? - Mamo.
Gotovo jo skrbi. Obljubila si ji.
Ja, morala bi jo poklicati.
"Štirje zamujeni klici od mame"
"Novo sporočilo od mame: Povej, kje si, sicer pokličem policijo."
Zdaj je ne bom poklicala.
Je bila voda mrzla?
Ja.
Si živčna?
Ne.
Kako to?
Ne vem.
Mogoče celo po tvoji zaslugi.
Poslušaj...
Misliš, da bi opazila drug drugega, če bi se spoznala na kakšni zabavi?
Hočeš reči, da sem ti všeč, ker sem bolan?
To je precej vznemirjujoče.
Ne, kar tako sem vprašala.
Kdove, ali bi te opazil na zabavi.
Hotela sem reči, da nama je ta grda reč skupna,
da naju zbližuje,
in to je lepo,
je pa grd razlog.
Nisem prepričana, ali sem dobro pojasnila.
Mogoče je to, kar počneva, narobe.
Zaboga, le kaj je tu narobe?
Kaj, če tu ni ničesar?
Pretiravaš.
Dal sem ti pol leta.
Zdi se, da tu ni nikogar.
Že veš, kako mu boš povedala?
Takole...
Tvoja hči sem.
Imam levkemijo in samo ti me lahko rešiš.
Štekaš? -Če boš tako rekla, jo bo ucvrl in se vkrcal na prvo letalo za Mehiko.
"Čez en kilometer zavijte desno."
Si prepričana, da nočeš, da grem s tabo?
Ja, sama bom šla.
Prav, tu bom.
Kaj je?
Jaz sem Elsa.
Delo imam.
Moji mami je ime Katia.
Tvoja mama ve, da si tu?
Kako si me našla?
Bili smo na plaži...
- In... - Želiš vodo?
- Sara, mi prineseš vodo? - Takoj.
Poslušaj...
Hvala.
Kdo je fant, ki je zunaj?
To je moj fant.
Kaj ve?
Kaj ti veš o meni?
Nič.
Ne, vem...
Vem, da nočeš nič vedeti o meni in...
Vem, da me nisi nikoli priznal.
Ni bilo ravno tako.
Kako pa je bilo?
Vse želim vedeti o tebi.
Študiraš?
Srednjo šolo končujem.
- Po tem bom študirala gradbeništvo. - Bravo.
- Vse si že splanirala. - Ja.
- In veslam. - Res?
- Veslam, ampak ne v kanuju. - Poznam razliko.
In zakaj si izbrala veslanje?
Ker mi ples ni bil všeč.
- Veslanje ni za vse. - Bi rad videl? - Seveda.
To sem jaz.
- Ta tu? - Ja.
Močna si. Poglej ti njo, kako vesla.
- Zakaj si zaprla? - Ker sva zaradi mene izgubili.
- Samo ne reci, da si padla v vodo. - Ne.
Nisem.
Levkemijo imam.
Potrebujem te. Potrebujem transplantacijo kostnega mozga.
Kaj moram narediti?
- Mislim, da moraš najprej narediti preiskavo krvi. - Kje se dela to?
Mislim, da bi moral vseeno najprej potrditi očetovstvo.
Tega ne morem.
S tem nič ne tvegaš, to je samo...
- Zakaj? - Nikoli nisem bil tu. Ne zanima me. Adijo.
Kaj se dogaja?
- Noče, greva. - Zakaj?
- Kreten je. Pozabi. - Jaz bom govoril z njim. - Ne!
- Ne smeš se vedno vdati. - Zase se brigaj. Saj je moj oče, prav?
- Dobro. Oprosti, ker te nisem pustil umreti. Moral bi vedeti. - Kaj?
Zate je vse breme.
Si pa res kreten.
- Se zabavaš? - Seveda.
- Verjemi, da nisi nič dojela. - Ni važno! Vse to počneš zaradi sebe!
Mama?
Zaradi tebe bi me skoraj kap.
Si dobro?
Kako si me našla?
Njega sem našla.
- Prav si imela. Oprosti. - Ne, ti si imela prav.
Noče mi pomagati.
Vem.
Zato bom jaz govorila z njim.
Tu bodi.
Ne, mama. Čakaj!
Kaj se dogaja?
Zbudi se. Zbudi se.
- Mama, pokliči rešilca. - Bom.
Ne morem verjeti, da mi je lagal.
Rekel je, da je ozdravel.
Poskusi zdaj ne misliti na to.
Si se zaljubila?
Tudi jaz sem bila zaljubljena.
Noro zaljubljena v tvojega očeta, a sem tudi veliko trpela.
Zdaj pa mi vse povej.
Bila sva otroka...
Tvojih let.
Bila sva v družbi, ki je razpečevala mamila
in se ukvarjala z majhnimi krajami.
Ni mi bil všeč zaradi tega, me je pa privlačil adrenalin.
Bila sva...
Bila sva neumna in neodgovorna.
Na koncu sem še zanosila.
In takrat je odšel?
Ne, ni. Jaz sem rekla, da je dovolj neumnosti,
on pa se je seveda strinjal.
Zdelo se je celo, da se zares trudi.
Nekega dne pa ga je policija aretirala zaradi mednarodne trgovine z drogo.
Jaz nisem nič vedela o tem.
Reci, da ni res, ker se mi bo zmešalo.
Takrat sem bila v sedmem mesecu.
Obiskala sem ga in rekla, da me ne bo nikoli več videl.
Dve leti pozneje sem slišala, da mu je uspelo pobegniti.
Ni me iskal, kajne?
Hotela sem te zaščititi.
Seveda.
Pridi.
Pet minut imaš.
Vidiš, kako čeden sem?
Zakaj mi nisi povedal?
Snemi masko, da te bom bolje slišal.
Zakaj mi nisi povedal?
Hotel sem biti malo srečen.
Nisi razmišljal o posledicah.
Na koncu bi tako ali tako pristal tu.
Bilo je fantastično.
Vse bi ponovil.
- Pa sem res imela prav. Vse si počel zase. - Ne, za oba.
50 %.
Prav, zase mogoče 55 %, zate 45 %.
- Daj. - No...
Kako je bilo z očetom?
Izginil je.
Pravi kriminalec je bil.
Mislim, da sem mu v žep uspel potisniti svojo telefonsko.
Mogoče si premisli.
Nehaj.
Zdaj mi je čisto vseeno zase.
Meni pa ni.
Saj veš za tisto beležko,
tisto dobro znano, ki leži na nočni omarici.
Vzemi jo. Želim, da boš animatorka namesto mene.
Ne.
- Zavračaš mojo zapuščino? - Nehaj.
Ne bi smeli dovoliti, da gre.
Žal mi je.
Rekel je, da je dobro.
To je res uničujoče.
Ogromna in izjemno svetla eksplozija.
Energija, ki jo sproži eksplozija, prekaša vso galaksijo.
Spiš?
To naredi zvezda, preden ugasne.
Ne.
- Ti? - Ne.
Res bi bilo neumno spati in sanjati, da spiš.
Res je.
Pogrešam te.
Zakaj? Saj sem tu.
Škoda, da se zaradi ognjemeta ne vidijo zvezde.
Poglej, trava gori.
- Hej. - Hej.
Kako si?
Je kaj novega o darovalcu?
Našla sem fotko, ki me je nasmejala.
Tisto, ko sem fotkala tebe in Eda. Pokažem ti jo.
Nikar.
Ne?
Ne.
Ob tej uri ne smeš jesti.
Ti tudi ne.
Kaj hočeš?
To.
Nam poveš zgodbo?
Šla je k Ironmanu
in ga vprašala, ali ji posodi oklep.
Ko se je vrnila od volka...
Zgodba ne gre tako, kajne?
Ne znam je povedati.
Gremo spat. Pozno je.
Tu smo.
Živjo. -Živjo, Elsa.
To bi moralo biti to.
Hvala.
- Ne vem, kako... - Poslušaj.
Včasih odprem Edov mobilec.
Našla sem sporočilo, v katerem nekdo sprašuje po tebi.
V beležko sem ti napisala številko, če boš hotela..
- Adijo. - Adijo.
"Ni slabih zgodb, obstajajo le slabo povedane zgodbe."
"Hujši si, kot sem mislila, me pa veseli, da sem te našla,
saj so stvari, ki jih moramo izkusiti, čeprav nas na koncu čaka nekaj grdega.
Vseeno imaš nekaj dobrega. Kanu, ki visi na stropu."
Hej.
Je za kaj?
Hišna specialiteta.
Te lahko nekaj vprašam?
Seveda.
Kaj bi naredila, če se jaz ne bi rodila?
To je nekaj, kar me prav nič ne zanima.
Torej mi ni treba imeti občutka krivde, da nisi postala...
Kaj pa naj bi postala?
- Baletka, glasbenica... - Jaz baletka? Me vidiš?
Živjo.
Kaj moram narediti?
- Ste vi Elsin oče? - Ja.
Nikoli nisem uradno potrdil očetovstva.
Tak primer smo že imeli. Lahko pospešimo postopek.
Ste že imeli ubežnika?
Ne ravno.
Nihče vam ne preprečuje biti hčerin darovalec,
mora pa biti vse uradno.
Razumete?
- Ja? - Jaz sem.
Slišala sem, da so ti vzeli mobilec in...
- Še vedno rad bereš? - Seveda.
Mogoče si to že prebral.
Hvala.
Mislim, da sem to naredil tudi zaradi sebe.
- To sem že slišala. - Kaj?
Pozabi.
Kaj je?
Mama mi je povedala, da...
Ko si bil v zaporu...
Rekla je, da se je odločila...
Ne vem.
Veš, da ne vem.
Če bi rekla, da me bosta obe čakali, bi mogoče odslužil kazen.
Mogoče bi me zaradi vzornega vedenja prej izpustili.
Mogoče.
Kako to misliš mogoče?
Mogoče bi bil pa še vedno kreten.
Tega res ne vem.
Dobro.
Lahko tudi jaz tebe vprašam nekaj?
Zakaj si izbrala veslanje in ne kanuja?
- Ker so rekli, da je to kompletnejši šport. - Tako so te zafrknili?
Ti je res všeč vzvratno veslanje?
- Ne... - Verjemi mi, sedi v kanu.
Prav.
Obljubiš?
Odvzem kostnega mozga je bil uspešen.
Jutri si na vrsti ti.
- To je absurdna ideja, najbrž še huje kot to. - Saj je vseeno.
- To je zločin. - Zdaj ne smem misliti na to.
Oprostite, ste v tajništvu podpisali obrazec?
- Ne. - Pojdite z mano. Takoj bova gotova.
Naprej.
Iti morava.
Ja, sem.
Tudi na drugi strani.
Kaj se dogaja? Prosim te, pusti naju oditi.
Prosim te.
- To je lažje kot pobegniti iz zapora, kajne? - Nora si.
Zdaj lahko greš.
Če bo šlo kaj narobe, me lahko prideš obiskat v zapor.
Če bo vse v redu, se nekaj časa ne bova videla.
Dobro.
Tega sem že vajena.
- Pojdi. - Grem.
Joj, kako sem počasna.
Pojdi naprej.
Adijo.
Hitreje. Samo en teden dopusta imam, ne en mesec.
- Trenerka je zamudila. - Trenerka, ampak...
- Lahko zamenjam glasbo? - Seveda.
To je res uničujoče.
Izjemno močna in svetla eksplozija.
Energija, ki se sprosti ob eksploziji, prekaša celotno galaksijo.
To naredi zvezda, preden ugasne.
Sprosti energijo in spremeni vesolje.
No, to je Supernova.
SUPERNOVA
MEDIATRANSLATIONS