Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
TANEC LÁSKY
Tady se tančí dál
na třetím ročníku Oblastního mistrovství ve swingu.
Teď tančí Christine Simsová a Alex Ivanov.
Tihle dva spolu začali tančit už jako teenageři.
Víš, co jsem slyšel? Právě se zasnoubili.
Simsová a Ivanov zažívají fenomenální rok
a tohle finále nebude jiné.
Jejich ča-ča a rumba byly úžasné a swing je elektrizující.
Když dnes vyhrají,
mají šanci dosáhnout toho, čeho nikdy žádný pár nedosáhl.
Konkrétně tří mistrovských titulů v řadě.
Uvidíme, jestli dokážou tento fenomenální rok skvostně zakončit.
Ale ne.
Tohle prosté zaškobrtnutí je vyřadilo ze soutěže.
O OSM LET POZDĚJI
SMÍŠENÉ ZBOŽÍ SIMSOVÝCH SLAVÍ APPLETONSKÉ DOŽÍNKY
- Jak to vypadá? - Skvěle, tati.
- Nedáme to kousek výš? - Je to skvělý.
To teda je.
- Tak to sbalíme. - Dobře.
A je to.
Andrew má v sobotu narozeniny.
Slíbila jsem, že mu udělám svůj linecký koláč.
- S malinovým džemem? - To je on.
Ten se ale má.
Co to koštuje?
Dvacet čtyři padesát.
Jéminkote.
Zapomněla jsem peněženku.
Tak vám založíme účet. Bez malinového džemu by to nešlo.
Co bych si bez vás počala, milá Jennifer?
Paní Gregoryová!
Christine! Slyšela jsem, že jsi doma.
Máma to řekla půlce města, ještě než jsem přistála.
Zlato, jsi tu jen 48 hodin, přeci nebudeš pracovat.
Ráda přiložím ruku k dílu.
Mám dvě vlastní a fungují mi dobře.
- Budeš doma dlouho? - Pár týdnů.
Nastupuje v Seattlu do nové práce. Co že to je?
Budu v poradenské firmě pro lidské zdroje...
Lidské zdroje...
...a optimalizační strategie.
Ať je to cokoli.
Ale až do Seattlu? I v Appletonu máme práci.
Tady budu mít rohovou kancelář a výhled na Vesmírnou jehlu.
Zlato, mám ještě něco připravit na oslavy?
Přines pár kytek v květináčích.
Jasně. Dobře.
Kam jdeš?
Ty pomoc nechceš, tak pomůžu tátovi.
Ta vám to dala.
Zlato, už je skoro čas oběda. Jdu za tátou na farmu.
- Můžeš zavřít? - Jo. Jasně.
Tak jo.
JE NÁM LÍTO, MÁME ZAVŘENO
POJĎTE DÁL, MÁME OTEVŘENO
Můžu?
- Díky moc. Bude to chvilka. - Žádný spěch.
- Už zavíráte? - Jenom na hodinu na oběd.
To je... Tohle je fakt malé město, co?
Tak jo.
- Mám vám něco najít? - Myslím, že to zvládnu. Díky.
- Prošel jsem asi všechny uličky. - Dvakrát.
Když mi řeknete, co hledáte, můžu vám říct přihořívá.
Papír, pravítko, lepidlo...
Na straně. Ta ulička, do které jste nešel.
Jasně. Jen...
Promiňte.
To je...
Tohle patří sem.
Omlouvám se. Už dlouho jsem nebyl v obchodě.
Obvykle si nechávám věci doručovat přes aplikaci a...
Jo. To víte, žádný fronty. Žádný povídání s pokladníma.
Ne, že bych si s vámi nepovídal rád.
- Nádherné. Příjemné. - Tak to děkuju.
Omlouvám se. Já jenom...
Mám za sebou už dost dlouhý den a týdny jsem se pořádně nevyspal.
Máme heřmánek.
- Nebo i kozlík. - Jo?
Ano. Je to kořen. Děda na něj nedal dopustit.
Třicet minut před spaním a spíte jako mimino.
No, díky, ale asi zůstanu u toho, pro co jsem přišel.
Jo.
A třpytky. Třpytky.
JEN PRO JISTOTU
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Kolik ti mám udělat vajíček?
Udělám si jenom toast a kafe. To je pro mě?
Jestli si myslíš, že tě pustím ven hladovou, tak to se pleteš.
- Co jsi na té škole jedla? - Teď se ti to bojím říct.
- Dvě vejce, prosím. - Správně.
- Ach jo. - Co se ti stalo?
Charlotte zase utekla z ohrady.
Boty!
Promiň.
Našel jsem ji, jak se pase vzadu.
Je to celé nezorané pole plné trávy. To je její sen.
Já to nechápu. Za poslední měsíc jsem jí tu ohradu opravoval třikrát.
A ona stejně uteče.
Kdo je tvrdohlavější, ty, nebo ta koza?
- Já vím. - No tak.
Christy, vytáhla bys z prádla tátovu košili?
Ano, jistě.
Díky, zlato.
No teda.
NALÉHAVÉ
OZNÁMENÍ O ZVÝŠENÍ NÁJEMNÉHO: SMÍŠENÉ ZBOŽÍ SIMSOVÝCH
- Charlotte vyhrává. Vždyť to víš. - Já vím.
Mami? Tati?
Co to je?
Banka loni změnila majitele, zlato,
a když to převzali noví majitelé, udělali pár změn.
Zvyšují nájem u mnoha nemovitostí ve městě.
O kolik?
O hodně.
Proč jste mi to neřekli?
Aby sis nedělala starosti.
Doufali jsme, že když budeme mít trochu času, najdeme řešení, ale...
Co to tedy znamená? Zavíráte obchod?
Ne, máme pár zájemců, kteří chtějí nájem převzít.
Je to skvělé místo.
Chtějí ho zachránit, nebo z něj udělat něco jiného?
To nikdy nevíš. Někdo by to mohl považovat za dobrou investici.
Teď si užijeme ten čas, co nám zbývá.
Musíme s tím bojovat.
Zlato, to není v našich rukou.
- Chris? Kam jdeš? - Já se vrátím.
A co tvoje snídaně?
- Ahoj, Candace. - Ahoj, Christy.
Je tady Ben?
Je mi líto. Bude týden pryč. Je na chatě.
Ale jestli je to důležité, můžu mu poslat zprávu.
Jen jsem se chtěla na něco zeptat. To počká.
V tom případě by ses mohla zeptat pana Russella.
- Pana Russella? - Nastoupil před pár měsíci.
Ben chtěl trávit víc času s rodinou, tak ho přijal.
Může ti na ty otázky odpovědět.
Pracoval pro opravdu nóbl firmu v Chicagu.
- Věřila bys tomu? - A teď je tady?
No, teď tam někoho má, ale jestli chceš počkat...
Jen si nezapomeňte schovávat účtenky, abyste ty výdaje mohla odečítat,
a když budete mít nějaké otázky, navštivte nás.
- Dobře. Mnohokrát děkuji. - Jo. Není zač.
Něco jsem vám přinesla. Mám je od Penny.
Penny?
Moje slepice.
No teda. To je... To vážně není nutné.
Ne, trvám na tom.
Christine!
- Ahoj! Slyšela jsem, že jsi zpět. - Ahoj.
- Ráda tě vidím. - Já tebe taky.
- Tak zatím. - Ahoj.
- Díky. - Děkuji.
Pane Russelle, Christine má otázku na Bena.
- Měl byste na ni chvilku? - Jistě.
Znovu dobrý den.
Dobrý den.
Vy se znáte?
Včera jsme...
Jak jste spal? Vypadáte skvěle.
Moc dobře. Děkuju.
Aha, kozlík.
Máte nějakou otázku?
Jestli to nevadí, počkám na Bena. Zná naši rodinnou historii.
- Ale děkuji, pane Russelle. - Matthew.
A pokud si to rozmyslíte, jsem tady.
Dobře.
Nechcete jich pár?
Mám alergii.
Bydlím na farmě.
- Nevím, co s nimi budu dělat. - Dají se smažit, vařit nebo míchat.
Tak jo.
- Uvidíme se odpoledne? - Udělá tvoje máma sladký čaj?
Jo. Stavte se. Máme pro vás speciální skleničku.
Co se děje odpoledne?
Dožínky na Hlavní ulici.
A volala paní Tremblayová.
Přijde na schůzku o trochu později.
Aha. To nic. Až přijde, pošlete ji dál.
A nebude platit vejci, že ne?
Ne každý v tomhle městě má slepice.
Ona má včely.
TANEČNÍ STUDIO INSPIRE
Mami, jenom dneska mi pět lidí říkalo,
jaké je náš obchod požehnání.
Appleton ho potřebuje.
Ne, že bych nesouhlasila, ale nejde to jinak.
Ještě ne. „Kdo chce, ten může?“
Všechno jednou musí skončit. I dobré věci.
Momentík.
Ahoj.
Hezké, co?
To jsou to gerbery, že jo?
Ty se v kytkách vyznáš.
Zasadila jsem je na zahradě, ale zvadly.
Tyhle potřebují slunce. Máte na zahradě hodně stromů?
Jeden velký.
Možná za to může on.
Ty jsi tady sama?
Ne, táta s někým mluví. Tati!
Taylor, kolikrát jsem ti říkal, že mi nemáš utíkat?
Promiň, tati. Dívala jsem se na kytky.
Jo.
Tak znovu dobrý den. Znovu.
Dobrý den.
Není zajímavé,
že jsme se za posledních 36 hodin už třikrát potkali?
To jsou ta malá města. Za týden budu znát velikost bot.
Tati, ona říká, že mi kytky nerostou kvůli tomu stromu.
Možná. Ale je dobré s tím začít.
Určitě najdeme jiné místo.
To znám! Učili jsme se to na společenských tancích. Můžu?
Můžeš. Dívám se.
Chodí do Tanečního studia Inspire.
Říkal jsem si, že si tak tady najde kamarády.
Baví ji to.
Kdy jste přišel do Appletonu?
Už skoro před třemi měsíci.
To kvůli ní jsem sháněl to lepidlo a pravítko.
- Školní projekt. - Jo.
- Pojď, tati! - Co? Já...
A jéje.
Tyhle kroky neumím. Jdeme na to.
Odkdy netancuješ čtverylku?
Pomáhám mámě se stánkem.
Chvilku to bez tebe přežije.
- Tak jo. - Pojď.
A výměna.
Aha, tady je!
- Jo. Takhle. Jsi... - Dobře.
Já nevím, co dělám. Je to moje první čtverylka.
- Skvěle. - Děkuju.
Radši přiznám, že jsem jako teenager chodil na lekce tance.
- Vážně? - Jo.
- A co tohle? To je... - Co to... Oni to ne...
Vy mě vyzýváte? Dobře. Jsem pro. Kdo chce s vlky...
- Jo! - A pak...
A pak točení lasem. Zkusím ještě tohle.
Pořád to v sobě trochu mám.
Jo. Máte dobrý pohyby.
- Jak dlouho jste tancoval? - Pět let.
Asi vás to bavilo.
Jo, byl jsem jediný kluk ve třídě holek. Moc se mi to líbilo.
- Asi bych měl jít za... - Jo.
Rodiče zítra pořádají zahradnickou párty. Nechcete přijít? S Taylor?
- Párty? - Jo. Bude zábava.
A aspoň poznáte sousedy.
- To zní skvěle. Rádi. Děkuju. - Dobře.
Doubrava 42. V 10 hodin.
Doubrava 42, 10 hodin. Budeme tam.
- Dobře. - Děkuju. Hej, holčičko.
Díky.
Moje první čtverylka!
- Ahoj. - Jemináčku!
Tady jsi. Slyšela jsem, že ses vrátila a ještě jsi nebyla ve studiu.
To je moje další zastávka.
- Chyběla jsi mi. - Ty mě taky.
Jo, a hele, jdeš právě včas.
Neměla bys zájem o lístek do tomboly. Nebo deset?
Jasně.
Vybíráme peníze na exkurzi.
Beru dvě pokročilé třídy na Oblastní mistrovství ve swingu.
Letos je ve městě.
Ty soutěžíš? Teda asi v kategorii 35 plus?
- Pamatuješ, jak nám to přišlo hrozně moc? - Jo. No jo.
Měla jsem, ale zlobí mě stehno, tak jsem se rozhodla, že ne.
Ale výhra je letos dost vysoká.
- Ty bláho. - Že jo?
Tudy.
- Zajdeme dneska na večeři? - Jo.
- Přijď po zavíračce do studia. - Fajn.
- Dobře? - Fajn.
OBLASTNÍ MISTROVSTVÍ VE SWINGU
TANEČNÍ STUDIO INSPIRE
Zdá se to strašně dávno.
Chybí ti to?
Tak trochu. Byla to dlouho velká část mého života, ale...
To, jak to skončilo...
Byla bych ráda, kdyby ses zastavila na hodinách.
- Studenti by byli nadšení. - Jo. Jasně.
Víš, vzpomínala jsem, jak jsme po hodině chodily do obchodu na svačinu.
Máma nás povzbuzovala, abychom jedly zdravě.
- Pořád to dělá u mých studentů. - Jo?
Zjistila jsem, že si rodiče brzy nebudou moct dovolit nechat otevřeno.
Cože? Jsou v pořádku?
Jo. Je to záležitost banky.
Neumím si město bez vašeho obchodu představit.
Kdybych měla víc času, určitě bych nějaké řešení našla.
Škoda, že už nesoutěžíš.
Ne, to ne.
Byla by to nejistá sázka, ale už jsi oblastní mistrovství vyhrála.
Už roky netancuju.
- Máš týdny na to si to oprášit. - To spíš vydrhnout.
Ale s tou výhrou bys získala víc času.
Hele, i kdybych chtěla...
- Což chceš. - S kým bych tančila?
Vždycky můžeš zavolat Alexovi.
To nemyslíš vážně. Zaprvé, má Kelly.
Kelly se teď vdala. Dává si rok pauzu.
Slíbila jsem si, že už s ním soutěžit nebudu. A to platí.
Já vím, že ti zlomil srdce.
Ale pokud někdy byla chvíle hodit to za hlavu, není to právě teď?
No tak. Jdeme.
Podívej na tu stodolu. Je rozkošná!
Tady je nádherně.
Pamatuj na etiketu, tati.
Říkej prosím a děkuju, nedávej lokty na stůl,
a když můžeš, nabídni pomoc.
Budu se snažit.
Hodnej táta.
- Ahoj! - Dobrý den!
- Zvládli jste to! - Našli jsme to. Jo.
A vy máte kravatu.
Jo. Říkala jste, že to bude zahradní párty.
„Zahradnická“ párty.
Sázení kytek...
- „Zahradnická“. Přeslechl jsem se. - Ano.
Omlouvám se.
Jestli se nechcete zapojit, tak to chápu. Je to moc hezké sako.
No, děkuju.
Ale ne, myslím, že budeme sázet stylově.
To je skvělé.
A krátce jste se setkala s mou dcerou Taylor.
Ahoj, Taylor. Ráda tě oficiálně poznávám. Jsem Christine.
Těší mě, Christine.
Mami? Máme něco, co by si mohla Taylor přehodit přes to krásné oblečení?
Něco asi najdu. Pojďte se mnou, slečno Taylor.
Jo. Běž.
- To je milé. Děkuju. - Jo.
Tohle je...
- To je skvělé. - Jo.
Možná to bude znít divně, ale na skutečné farmě jsem poprvé.
- Jsem městský kluk. - Taky se tak oblékáte.
- Jo, přesně. - Chcete tady pak provést?
To bych moc rád.
Dobře. Teď je čas na „zahradničení“.
- Pojďte za mnou. - Fajn.
Ahoj, všichni. Tohle je Matthew.
Ahoj, všichni.
- Přišel zahradničit. - Ano. I když jsem se vyšňořil.
Ale nebojím se ušpinit. Je to pro mě nové. Dejte mi nějakou práci.
Jo.
Když je půda dost zkypřená,
musíte udělat aspoň 30 cm hluboké díry na kořeny.
Takže teď se rozdělíme do dvojic a začneme.
Můžeme být spolu?
Jasně.
A co tady milý táta?
Můžete být můj partner, fešáku.
To rozhodně.
- Tak jo. - Už jdeme.
Dobře. Jo.
- To je hezké. - Tady okolo.
- Zasadíme je od sebe... - Asi palec.
Jo, perfektní! Vy už to víte.
- Tady máme rukavice. - No vida.
- Dobré? Co myslíte? - Na zahradničení to není nejlepší, ale...
- Dost nóbl. - Máte rukavice.
Vykopejte díru. Tamhle.
- A je to. Stejný nápad, paní Gregoryová. - To se mi líbí.
Jo. Musí mít stejné rozestupy. Skvěle.
Když jsou to jarní cibulky, proč je sázíme na podzim?
Potřebují totiž chlad, aby vykvetly.
- Tumáš. Udělej další. - Co když to zkazím?
Zvládneš to skvěle. A jsem tady s tebou.
Tak.
Skvělé.
Jde to skvěle. Potřebujeme víc moštu.
Tak jo.
- Matthew je milý. - Jo.
Taky se švihácky obléká.
Trochu jsme si nerozuměli, ale choval se skvěle.
Je dobrý nápad s někým si něco začínat,
když se máš stěhovat na druhý konec země?
Ne. Tak to není. Jen se chovám přátelsky.
Moje chyba.
Volal mi Ben. Prý ses zastavila u něj v kanceláři.
Napadlo mě, že by mohl pomoct.
Už jsme s ním mluvili.
Tam jsme šli nejdřív.
Není žádný rozumný způsob,
jak bychom tak rychle mohli sehnat tolik peněz.
Amanda si myslí, že bych se měla zúčastnit oblastního mistrovství.
Já myslela, že soutěžního tancování jsi už nechala.
Ale výhra by pokryla rozdíl v nájemném
na víc než rok.
Máš srdce na správném místě, ale...
nechci, abys tuhle odpovědnost nesla na svých bedrech.
Máš před sebou skvělou budoucnost.
Naše starosti tě o to nesmí připravit.
Vaše starosti jsou i moje.
Ale s tou taneční soutěží to asi nevyjde. Nemám ani partnera.
- Něco vymyslíme. - Určitě ano.
Promiňte. Nepotřebujete pomoct s tím jablečným moštem?
Díky, Taylor. To je tak pozorné.
To je pravidlo číslo tři.
Tak co tu pěstujete?
Salát, rajčata, všechno možné.
A všechno to prodáváme v obchodě.
A co támhleto?
Aha, zadní část. Tu už léta nepoužíváme.
Když jsem byla malá, byla tam jalovcová pole.
Ale nebylo dost lidí, aby je obdělávali,
takže se tam teď občas pasou kozy.
- To je hezké. - Jo.
- Jaké to bylo, vyrůstat na farmě? - Tak jsem asi získala pracovní morálku.
Pomáhala jsem, než jsem začala tancovat.
Hodně se musí udělat, než vyjde slunce.
Takovou obětavost obdivuju.
A taky schopnost nezaspat ranní budík.
Farmářů s nespavostí moc není.
Po celodenní těžké práci
člověk hned spí jako zabitý.
To musím vyzkoušet.
MÍSTNÍ TANEČNÍCI VYHRÁLI OBLASTNÍ MISTROVSTVÍ
POTVRZENÍ O ABSOLVOVÁNÍ PRO CHRISTINE SIMSOVOU
Taylor, musíme jít. Kde jsi?
Aha. Tady jsi. Co se děje?
Myslím, že to nezvládnou. Přesunula jsem je dál ze stínu.
Tak je to asi něčím jiným.
Proč mi nic neroste? Co dělám špatně?
Já nevím, zlato. Rád bych ti pomohl. Ale...
Já vím, že jsi frustrovaná,
ale ty na to přijdeš, protože jsi moc chytrý člověk.
Máš to po mně.
Zvládneš to. Ale musíme jít na hodinu. Pojď. Přijdeme na to.
Tak jo.
Tak jo, holčičko. Vyzvednu tě v pět.
Chtěla jsem jít ke Cammie.
Dneska přijdu z práce dřív, takže ty, já
a tátovy speciální lasagne.
Víš, že Christine profesionálně tancovala?
Ne.
Vážně?
Slečna Amanda říkala, že byla šest let v tanečním ostrovu.
Okruhu.
Je fakt dobrá. Včera jsem viděla její video.
Taky jsi chodil na tancování.
- Že jo, tati? - Ano.
Byl jsi dobrej?
Byl jsem v pohodě, ale ty mě v tomhle určitě zastíníš.
Ale i když to bylo dávno, nikdy jsi to nezapomněl, ne?
Jako jezdit na kole.
- Tak jo. Ven s tím. - S čím?
- Chceš mě chytit na háček. - Ne.
Ty...
Brzy bude taneční soutěž a Christine potřebuje partnera.
Zlato, myslím, že jsou mnohem lepší varianty než já.
Vždycky říkáš, že když někdo potřebuje, máme pomoct. Pravidlo číslo tři.
Jasně. Kniha etikety.
Kdyby šlo o daňové odpočty, hned bych tam byl,
ale tohle je tak trochu mimo tátovo hřiště.
Ale byla na nás tak hodná.
Já vím, zlatíčko.
Je to velmi pozorný nápad.
Jsi moc laskavý člověk a já tě mám rád.
Tak jo. Běž se bavit. Uvidíme se pak.
Tak jo. Dnešní hodina bude trochu jiná.
Máme tady speciálního hosta.
- Ty jo! Je tak dobrá tanečnice! - Právě včas.
- Všichni znáte Christine Simsovou. - Ahoj!
Taky víte, že Christine je skvělá soutěžní tanečnice.
- Všichni jste viděli videa. - Nehledejte je.
Christine tu bude na dnešní hodině s námi a bude nám radit.
Jsem moc ráda, že tu můžu být s vámi.
Víte, tady jsem začínala i já.
Přímo v tomhle tanečním studiu, před mnoha lety.
Ty jo.
Při otočkách je důležité pevné bříško.
Takže se chyťte, běžte na špičky a zpevněte bříško.
Dobře. A otočky jsou pak jednodušší. Podívejte.
Vidíte?
Tak jo. Zpevni bříško. Paty k sobě. Dobře. Pevně.
Paty k sobě. Špičky... Ano. Perfektní. To je výborné.
- Díky, že jsi dneska přišla. - Moc se mi tu líbilo.
- Promiň, Christine? - Ahoj!
Přesunula jsem květiny. Myslím, že to nefunguje.
Je to jen jeden den,
ale jestli chceš, můžu se přijít podívat.
- Můžeš? - Pokud bude táta souhlasit.
Ahoj, T. Jdeme.
No, já myslím, že bude rozhodně souhlasit.
- Christine! - Ahoj!
- Díky, že jste přišla. Ahoj. - Ahoj!
Dobře. Tak se na ně podíváme. Jo.
- Tak tohle je ono? - Jo.
Dobře. Jo.
V téhle půdě je hodně jílu.
Vzal jste hlínu ze zahrady a dal ji do květináčů?
Tak trochu. Já ne...
To nic. V obchodě prodáváme skvělou hlínu.
Pokud ji nechce koupit online. Je to jednodušší.
Zítra se pro ni stavím.
Dobře. Máma vám dá nějakou stranou.
A taky pár afrikánů.
Ty by tady byly hezké. Dobře rostou.
Máte ráda lasagne?
Jo.
Nechcete zůstat na večeři?
Jasně. Dobře.
- Poděkuj. Jo. No tak. - Dobře.
Vůbec nevím, co dělám.
Ale na druhou stranu vaření...
Tak jo, Taylor dělá domácí úkoly,
ale donutila mě slíbit, že my dva se bez ní nebudeme vůbec bavit.
- Je to skvělá holka. - Je to moje všechno.
- Co to děláte? Jste náš host. - Mně to nevadí.
Už jste byla tak hodná, že jste nám pomohla se zahradou.
Zdá se, že je to pro ni důležité.
Jo. No...
V posledním bytě jsme měli na střeše zahradu...
Já to vezmu.
...a byla velká a bylo na ní spousta květin
a bylo to její oblíbené místo na světě.
Proč jste odjeli z Chicaga?
Chtěl jsem dostat Taylor z města.
Myslel jsem, že by pro ni byl dobrý nový začátek. Pro nás pro oba.
Moje žena před pár lety zemřela a na tom místě byla spousta vzpomínek.
- To je mi líto. - To nic.
Chcete ještě trochu vody? Mám hroznový džus.
Koupil bych nějaké víno, kdybych věděl, že budu večeřet
s místní celebritou.
Krytí prasklo, co?
- Malé město, pamatujete? - Jasně.
No jo.
Možná...
Mátová s čokoládou je moje zmrzlina.
- Je nejlepší. - Jo!
- Jo? - Jo. Můžu pomoct?
- Prosím, posaďte se. Udělám to. - Dobře.
Můžu se zeptat, proč jste přestala tančit? Co se stalo?
Jo. Jasně.
Můj partner Alex, Alex Ivanov,
byl takový intenzivní, velmi talentovaný ruský tanečník.
V 15 se sem s rodiči přestěhoval z Moskvy
a hned jsme začali tančit.
Rozhodně mi pomohl se zlepšit. A roky jsme měli úspěchy.
Vlastně jsme skoro vyhráli třetí mistrovský titul.
- Ty jo. - Jo.
Ale pak přišel čas na velké finále.
Barovskiho skok.
- Děkuji. - Prosím.
Jo. Ale...
Nechytil mě a já skončila na podlaze.
Je to na dlouho.
Ale krátce nato jsme se rozešli a já se už nikdy neohlížela zpět.
- To je mi líto. - To nemusí.
Je moc dobrá.
Já myslím, že nic není náhoda.
Vystudovala jsem obchod,
zjistila, že jsem v tom dobrá, a baví mě to.
Příští měsíc nastupuju v Seattlu do nové práce v poradenské firmě.
- Skvělé. Gratuluju. - Děkuju.
Strategický rozvoj, optimalizace a tak?
Ano. Jo.
Jo, takže tanec byl skvělý, ale bylo načase jít dál.
Ale chcete zase soutěžit?
Malé město.
Jasně. Malé město.
Taylor vás slyšela.
Přemýšlím o tom.
Výhra je dost velká částka.
A...
Banka zvyšuje nájem v obchodě rodičů
a oni budou muset do konce roku odevzdat klíče.
- To je strašné. - Já vím. To je.
A nejenom pro ně, ale pro všechny.
Tohle město potřebuje Smíšené zboží Simsových.
Ale musela bych najít partnera a sama jsem vyšla ze cviku
a nejspíš se to nepovede.
Budu tančit s vámi.
Potřebujete partnera. Hlásím se.
- To po vás nemůžu chtít. - Nabízím se sám.
Vím, že nejsem Fred Astaire, ale můžu se to naučit.
Pořád v sobě nějaký kroky mám.
Pod tlakem funguju fakt dobře.
Hrál jsem na vysoké 1. ligu baseballu, než jsem se nezranil.
Ale můžeme spolu začít,
a když se objeví někdo povolanější, už budete mít náskok.
Počkat, to jako vážně?
Nabízím to, protože chci pomoct.
Dobře, ale...
Jsou to tři tance. Kvalifikace, semifinále, finále.
Jsou to krátké tance, ale museli bychom trénovat každý den.
Z práce můžu odejít ve čtyři.
- I tak to bude nejisté. - Outsidery má každý rád.
No tak. Co vy na to? Bude to zábava!
Tak jo.
Hurá!
Vidíte? Už máme prvního fanouška na tribuně.
Budeme to potřebovat.
Ahoj, trenérko.
Myslím, že formality vynecháme.
Zdá se, že nejsem tak pružný jako kdysi.
Určitě se na to cítíš?
Ještě můžeš vycouvat. Nebudu naštvaná, slibuju.
Možná jsem trochu vyšel ze cviku...
Tak jo, hodně. Ale za tři měsíce se můžu naučit pár minutových sestav.
Za tři týdny.
- Asi bychom měli začít. - Jo. Dobrý nápad.
- Tak jo. - Tak jo.
- První věc je držení. Tady. - Tam.
Ano. Dobře.
Hrudník nahoru, ale ne ven. A...
- Dobře. Skvěle. Perfektní. - Jo.
- Dobře. Kam? Zase točit? - Dobře.
- Ano. Dobře. - Dobře.
Nezapomeň, tahle ruka je těsně nad mou hlavou.
- Dobře. A... takhle. Dobře. - Jenom...
- Jo. To bylo lepší. - Dobře.
A teď to spojíme s pažemi z předchozího pohybu.
- To je těžký. - To dáš.
Musím. Jdeme na to.
- Zvládneš to. Dobře. - Jo.
Připraven? Tak jo.
Zhoupnutí, trojitý krok, dvojitá otočka, zhoupnutí...
- Ne „drcení“ rukou. - Jasně.
- „Točení.“ - Jasně. Ano. Tak jo.
Teď zkusíme chvíli něco zábavnějšího.
- Prosím. - Dobře.
Zdá se, že jsi silný.
Takže... Dobře, zkus tohle. Natáhni ruce dopředu.
Tak jo.
- Pod mými. - Takhle?
Ano. Dobře. Teď mě zvedni.
- Nahoru? - To je tradiční směr, ano.
- Dobře. Tak jo. - Dobře. Tři...
- Dva... - Dva, jedna. A...
- Jo! Skvělé! - To bylo dost...
- Promiň. To jsem ti dal. - To nic. To se stává.
- Ne. - Dobrý.
Tak jo. Zkusíme to znovu.
- Dobře. - Jo.
- Jsi OK? - V pohodě.
Dobře. Připraven? A...
Zhoupnutí, trojitý krok, dvojitá otočka, zhoupnutí, trojitý...
- Dobře. Pomalu. A krok. - Krok.
Tak jo, musím udělat krok pro vodu. Promiň.
- Dobře. - Jenom...
Jo. V pohodě.
Tak jo.
- Máš nějaké trojky? - Ty mi koukáš do karet?
Ahoj.
Ahoj, zlato. Jaká byla zkouška?
Skvělá. Máme ještě ten mražený hrášek?
Jo. Ale jestli máš hlad, k večeři jsem udělala roštěnou.
- Hojíš pár bolístek, co? - Jo. Jen pár.
Byl to první den, určitě se to zlepší.
- Jo. - Mám ti nandat?
Ne. Jdu nahoru a dám si koupel. Hodně dlouhou koupel.
- Ale jde to skvěle. - Dobře.
Užij si to.
- Čtyřky. Máš nějaké čtyřky? - Lízni si, drahoušku.
Díky, že můžeme používat studio.
Jasně. Jak to šlo?
No, dvě hodiny a nedostali jsme se ani za první figuru.
On to zvládne. Má skvělou učitelku.
Snad jo. Věděla jsem, že budeme začínat od nuly, ale...
Nejde o to, jak začneš, ale jak skončíš.
Jasně. Jo.
A je to skvělý partner. On opravdu naslouchá, víš?
Copak je to za partnerství?
Jak to myslíš?
Taylor mi řekla všechno o té vaší večeři.
Ne. Tak to není. Navíc brzy odjedu do Seattlu.
Jasně. Kvůli tomu poradenství, optimalizaci, „bůhví jaké práci“?
Přesně tak.
- Mám ty složky, které jste chtěl. - Skvěle.
Jo, jen se dívám na růst nájemného v okolí v poslední době.
Smíšené zboží Simsových je dost oblíbené, že?
Jo. Je tu už celé generace. Neumím si bez něj Hlavní ulici představit.
Slyšela jsem, že možná brzy zavřou.
Od koho?
Snoubenec sestřenice mojí kadeřnice.
Budu vám tedy věřit. Díky.
Mám vám ještě něco přinést? Chtěla jsem jít na kávu.
Ne, díky. Piju teď čaj.
Mám hodně medu, který musím spotřebovat.
- Paní Tremblayová. - Paní Tremblayová.
Hned jsem u vás.
Alexi.
Už je to dlouho.
Vypadáš skvěle.
Děkuju. Co tady děláš?
Přiletěl jsem na mistrovství.
- Budeš tancovat na oblastním mistrovství? - Jasně.
Tvoje partnerka má být na líbánkách nebo tak.
Sleduješ mě?
Ne. Amanda to zmínila.
Ale vždycky jsi přeci říkal, že swing je tanec pro amatéry.
Na svatební hostiny, ne na soutěže.
Tehdy jsme tancovali swing.
Jo.
Ale jen v kombinaci pěti tanců, s ča-čou a rumbou a...
Pamatuješ? „Opravdové“ tance?
Nejsi vyšší třída?
Ta výhra by se mi hodila.
Tréninkové centrum potřebuje opravit.
S kým tančíš?
Je několik možností.
To je ale náhoda, že jsem tě potkal.
Je to obchod mých rodičů.
- Ale slyšel jsem, že jsi v New Yorku. - Sleduješ mě?
Možná.
Dolar padesát.
Zůstanu tu pár týdnů. Takže se asi uvidíme.
Jo.
Bylo neskutečné ho zas vidět. Vypadá pořád stejně.
- Nikdy jsem ho neměl rád. - Tati.
Já jo. Když jsi ho přivedla na večeři, přinesl květiny. Bylo to milé.
Jestli soutěží Alex, tak s Matthewem nemůžeme vyhrát.
To se ti ani trochu nepodobá.
Taková je realita.
Nejde jenom o vítězství.
V tomhle případě ano.
Odkdy se vyhýbáš výzvám?
Vidíš? Já věděl, že se ještě uvidíme.
Amanda tě pozvala promluvit na její hodině?
Když jsem ve městě, vždycky se zastavím. Nemůžu zapomenout, odkud jsem.
Zapomněla jsi zmínit, že v oblastním mistrovství taky soutěžíš.
Vážně?
Ano. Tak kdo to je?
- Kdo? - Tvůj partner.
Je to Stevens?
Cortez?
Garcia. Vytáhla jsi ho z důchodu, že jo?
Není to Garcia. Neznáš ho.
Já znám každýho.
Matthew Russell.
„Russell“?
Jo. Nepatří do národních tanečních okruhů.
Univerzitní?
Účetní.
- Tancuješ s amatérem? - Jo. Ale má průpravu.
- Vážně? - Jo.
Vlastně se hodně zlepšil a povede si skvěle.
Ahoj. Trénoval jsem celý víkend a myslím, že se konečně dotknu špiček.
Ahoj. Já... Ahoj. Promiň.
Ahoj. Matthew.
Alex!
Alex?
Alex. Dobře.
Hodně jsem o tobě slyšel.
Doufám, že v dobrém.
No, tak já vás nechám zkoušet.
Nechci vás připravit ani o minutu přípravy.
Takže tohle je tvůj bývalý taneční partner, jo?
- Jo. - Je...
Je dost intenzivní.
Jo. Dáme se do práce.
- Jdeme na to. - Jo.
- Tak jo. Ještě jednou. - Jo.
- Zhoupnout, trojitý krok... - Zhoupnout.
Dvojitá otočka, zhoupnout, raz a dva,
krok, krok a pak...
Co to je?
Tak jo. Ještě jednou. Zvládnu to.
- Fajn. - Zvládnu to.
Říkal jsem, že jsem soutěživý.
- Vedeš si skvěle. - To moc ne.
Přestaň tolik přemýšlet a začni cítit. Vezmi mě za ruku.
Je to tah a tlak. Je to spojení.
Vnímej to spojení. Radost, že se spolu hýbeme.
Tanec je synergie a zábava.
Prostě tolik nemysli.
To mi nikdy moc nešlo.
Možná mám nápad. Máš večer volno?
Můžu mít.
Chci tě někam vzít. Myslím, že to pomůže.
- Ahoj. - Čauves.
Tady to je.
- Tohle jsem nečekal. - A co jsi čekal?
Já nevím. Něco míň vesnického? Ale...
MOTOREST U SMAŽENÉHO JABLKA
- Líbí se mi to! - Dobře.
Jsem nadšenej.
Tehdy jsme sem chodili tancovat.
Žádní porotci, žádné výhry. Jen pro zábavu.
- Jo, únik. - Jo.
Říkala jsem si, že mimo třídu to nebude jako výuka.
Dobrý nápad.
Ty jo. Nedělala sis legraci. Je fakt dobrej.
Jo.
Dáš si něco k pití?
Ne. Až pak. Taneční parket čeká.
- Už? Rovnou tam? - Ano, pane.
- Tak jo. - Jdeme.
Jdeme na to.
Tak jo.
- Dobře. - Dobře.
Připraven? Fajn. A...
Trojitý krok, trojitý krok...
- Jasně. - Zpátky...
- Ne na nohy, koukej na mě. - Co?
Uvolni se. No tak! Uvolni se, bav se!
- Zábava. Dohodnuto. - Dobře. Jo?
Ano.
- To je ono. Ano. - Trsání. Jdeme na to.
Zhoupnutí, trojitý krok, dvojitá otočka, zhoupnutí...
Jo.
Zhoupnutí...
Jo!
- Ano! - Ty jo!
Moc dobrý.
- Cítil jsem to. - Dobrý.
- Byli jsme dobrý. - To ty.
Ani jsem ti nešlápl na nohu.
Mám donést pití?
- Víš co? Pro mě zázvorové pivo. - Ty teda riskuješ. To se podívejme.
Zdá se, že jste dosáhli průlomu?
Musela jsem ho trochu uvolnit. Aby přestal myslet a začal cítit.
Já myslím, že to cítí docela dobře.
Měla bys vědět,
že si nesmíš plést chemii na parketu se skutečným životem.
Já to vím a ty to víš, ale ví to on?
- Tady to je. - Děkuju.
- Ahoj! - Na zdraví.
Můžu vám ji na chvíli ukrást?
Jsem úplně utancovaná.
Jen jeden tanec. Kvůli starým časům. Všichni to chtějí.
Vlastně bych to rád viděl a možná se poučil.
Tak jo.
B-17.
No tak, Broskvičko. Ukážeme jim to.
„Broskvičko“?
- Jo! - Jo!
- Pěkný! - Umíte!
No teda.
Jestli ti teď připadnou dobrý, měls je vidět tenkrát.
Vím, že spolu něco měli, ale proč si nevzala jeho?
Když zrušili zasnoubení, už to nikdy nebylo stejné.
Skvělá práce, lidi.
Pořád ti to jde.
Možná trochu.
Trenérko, to bylo úžasný.
Krásně se na to koukalo. Byla jsi neuvěřitelná.
- Děkuju. - Jo.
Čekáš, že budu dělat něco takového? Tohle trénujeme?
Jo.
Říkala jsem ti, že je to dlouhý příběh.
Jo.
Byli jsme hodně let partneři na parketu.
V určitou chvíli dávalo smysl být partnery i mimo něj.
Ale snadno se nechal rozptýlit.
Jo.
A nebyl tu pro mě, chápeš?
Jenom na tanečním parketu. Někdy ani tam.
Každopádně je to dávná historie. On šel dál a já taky.
Vůbec nevypadal, že by odešel nějak daleko.
Může vypadat, jak chce. Nikdy bych se k němu nevrátila.
- Promiň. Já... - Ne, to nic.
Ne. Jsem ráda, že se zajímáš.
Jo?
Myslíš, že ti tahle exkurze pomohla?
- Určitě. - Dobře. Mně taky. Tak zítra.
- Tak zítra. - Fajn.
- Jeď opatrně. - Díky.
Jsme tady.
- Co asi dneska budeme sázet? - Nevím. Asi to zjistíme.
Ahoj.
Vítejte zpátky. Připraveni na nášup?
- Jsem ráda, žes to stihl. - Jsem tu moc rád.
Víš, trochu mi chybí ta kravata.
Nemůžu... Co...
Ahoj. Půjdeme za Charlotte, jo?
- Můžu? - Jasně, že můžeš. Užij si to.
- Bavte se! - Ty jo.
Víš, pokud můžu říct, vypadáš šťastně.
Tedy já nevím, jak jsi šťastná normálně, ale...
Jsem šťastná.
Miluju to tady.
A ten obchod.
Jsem ze Seattlu nadšená, ale...
Jako dítě jsem tohle asi brala jako samozřejmost.
No, víš, to je normální.
Jo. Vždycky jsem předpokládala, že se k tomu všemu budu moct vracet.
Tak proč jsi odešla?
Abych to dokázala ve velkém městě. Aby byli rodiče hrdí.
Myslím, že rodiče by na tebe byli hrdí vždycky.
- Dáme ti práci. - Proto jsem tady.
- Dobře. Tumáš. - Dobře.
- Hrabě. - Jen do toho.
Tady? Prostě mám začít?
- Jo. - Děkuju.
Ahoj.
Díky, že jste přišla.
Jo? Bavila ses?
Ahoj! Co tuhle?
Christine? Můžu s tebou na chvilku mluvit, než...
Jo.
Co se děje?
Jo. Takže... Přemýšlel jsem o tom celou noc a...
Určitě chceš tancovat se mnou?
Samozřejmě.
Protože nechci, abys měla pocit... že mě máš na krku.
Netancuju s tebou z žádné povinnosti.
Myslím si, že to zvládneme. I když ty ne.
Tak když už, tak máš na krku ty mě.
Volím si tebe.
Já nevím.
No tak dobře.
- Taylor... - Jo. Ano.
- Díky. - Díky, žes přišel.
- Díky moc za dnešek. - Jo.
- Alexi? Jak je? - Rád vás vidím, pane Simsi.
- Já tebe taky. - Jo.
Tak co děláš?
To není špatný.
- Jen jsem navštívil rodinu. - Jasně. Dobře.
- Díky, že pomůžeš tátovi. - Není zač.
- Zdravím, pane Simsi. - Matthew.
- Zlato. - Ahoj.
- Tak co máme dělat? - Jen vezu do obchodu semena.
Dobře.
Hodila by se mi pomoc, jestli ti to nevadí. Děkuju.
- Zlato, jak je? - Dobře.
Ten Alex je prostě všude, co?
Jo.
Potřebuješ... Jo.
To byla podívaná!
Děkuju.
Vím, že Alex je někdy trochu soutěživý.
To není slovo, který bych použil.
Nenech se rozhodit. Na parketu mu to ukážeme.
Díky.
- Můžu si to nechat? - Ano.
- Tak zatím. - Dobře.
- Díky za pomoc. - Jasně.
- Pane Simsi. Díky. - Já děkuju tobě, Alexi. Věř mi.
- Těšilo mě. - Opatruj se.
Tati, máme ta semínka afrikánů?
Co to mělo být?
Chci se zeptat, jestli bys nebyla má partnerka.
Cože?
Bylo mi to jasný, když jsem s tebou tancoval. Pořád nám to jde.
Ano, to je pravda, ale já už mám partnera.
Slyšel jsem o tom obchodě.
Vážně chceš riskovat s nějakým právníkem?
- Účetním. - Nemá profesionální taneční zkušenosti.
Jsem ta nejlepší volba. Oba to víme.
Tentokrát tě neupustím.
Nebojím se, že mě upustíš.
Co z toho budeš mít ty?
Co když myslím, že jsi moje nejlepší volba?
Děkuju. Ale... je mi líto. Nemůžu.
Tak jo.
- Tak se uvidíme pak. - Asi jo.
- Nebudu se držet zpátky. - Já taky ne.
Raz a dva a tři a čtyři, pět, šest, sedm...
- Pod. - Jo.
- Promiň. - To nic.
Víš co? Dáme si pauzu. Jo. Fajn.
Co to vynechat?
Zkoušíme to celé dny. Já to prostě nechápu.
V kvalifikaci a semifinále zvedačky nejsou.
Ale ve finále bez ní nemáme šanci.
Vážně to nemůžeme něčím nahradit?
Něčím se stejnou nebo větší obtížnosti.
A co Barovski?
Barovski?
Jo. Díval jsem se na to ve videích. Myslím, že to zvládnu.
Barovskiho ne.
Hele, necháme toho, odpočineme si a zítra to zase zkusíme, jo?
- Dobře. Věřím ti. - Dobře.
Jo.
Příště ti ukážu, jak se dělá můj slavný linecký dort.
Je tu pan Gregory.
A tvůj otec je doma.
Ahoj, všichni.
Dělaly jsme čokoládové sušenky.
- Moje oblíbené! - Proto jsme je vybraly.
Poslední plech je v troubě
a můžeš je vytáhnout, až zazvoní minutka.
To zní dobře. Mockrát děkuju, že jste ji pohlídala, paní Gregoryová.
Od čeho jsou sousedé?
Viděl jsem tam váš odvoz.
- Vždycky chodí včas. - Dobře.
- Pozdravujte ode mě pana Gregoryho. - Budu.
- Dobrou, zlato. - Dobrou, paní Gregoryová.
Ještě jednou děkuju.
- To nic. - Dobře dojeďte.
No, vypadá to, že jste se bavily, co?
- Ještě nevychladly. - Takhle jsou lepší.
Máš pravdu.
Už jsi měla dávno spát. Můžeš jít nahoru?
Hned tam přijdu.
Ale jsou fakt moc dobrý.
- Dobrou noc. - Mám tě rád.
Tati? Ty jsi zraněný?
Ne, to je staré zranění. Občas se to zhorší.
Trochu ledu a bude to jako nový.
Slibuju.
Něco mi dlužil kamarád, který dělá tohle úžasné hnojivo.
S tímhle vypěstuješ kukuřici na Sahaře.
Na zahrádce to udělá zázraky.
Děkuju. To je...
Ahoj. Zlomte vaz, vy dva. Všichni vám fandíme.
- Díky, Janet. - Děkuju.
Na náš velký debut prý má lístky půlka města.
Žádný stres.
- Zbývá týden. Budeme připravení? - Jo, zvládneme to. Jde nám to skvěle.
- Dobře. - Jo.
Děkuju.
Jsi v pořádku?
Jo, já jen... Musím dávat pozor, kam šlapu.
Uvidíme se večer. Jo?
- Budu tam. - Jo. Dobře.
Sedm, osm, raz, dva, tři a čtyři, pět, šest, sedm...
Jdeme... Jo.
Raz, dva, tři, čtyři... Dobře.
Pět, šest... Ne.
- Můžu to tam udělat? - Ne.
Raz, dva, tři a čtyři, pět, šest, sedm, osm... Ano!
- Jo! - Jo!
Dobře. Fajn. Ještě jednou. Dobře. Chápu.
Pak postříkat. Tak se vzpamatují.
Dobře? Jo.
A pět, šest, sedm, osm...
Jo!
Tak jo.
A jde mu to skvěle,
ale nemáme šanci bez závěru za hodně bodů.
- Pořád ten krok neumí? - Zatím ne.
- Prý chce zkusit Barovskiho. - Myslíš, že by to dokázal?
- Silný je dost, ale... - Tak v čem je problém?
Ale takhle běhat a skákat?
Pamatuješ, co se stalo minule, ne?
Jo. Alex se nesoustředil a upustil tě.
Tohle je trochu jiné.
Je těžké někomu tak moc věřit.
Mluvíme ještě pořád o tanci?
Chris, podívej. Někdy musíš skočit do neznáma.
Musíš se zeptat sama sebe, jestli chceš skočit právě s ním.
Pojď.
Ano?
- Ahoj. Pojď dál. - Ahoj.
Promiň, že tě otravuju.
Vím, že dneska má být odpočinkový den, ale...
- Chceš trénovat. - Můžeš?
Rozhodně.
Děkuju. Jsi fakt nejlepší.
- To jsou naše knihy? - Jsou.
Chtěl jsem se ještě jednou podívat.
To je úžasný.
Ta výhra je krátkodobé řešení,
a i když jim získá rok nebo dva navíc,
budou muset najít novou strategii, aby mohli lépe zpeněžit svoje aktiva.
Jo.
- Našel jsi něco? - Možná.
Ty jsi obchodnice, já účetní, společně bychom na to měli přijít.
Jo, to měli.
Myslel jsem, že začneme tou nevyužitou plochou.
- Dobře. - Má velký potenciál.
Tak jo. Brzy tu bude paní Gregoryová.
Dneska nepřijdu moc pozdě, slibuju.
- Na co to koukáš? - Video Alexe Ivanova z mistrovství.
- Měl nejvyšší skóre v historii. - Jo. Samozřejmě.
Tati, ty budeš úžasný.
- Jo? Proč? - Protože máš něco, co on ne.
Co, zlobivý koleno?
Christine.
Jo.
To bude ona.
Konec koukání. Budeš hodná?
Já jsem vždycky hodná.
To je pravda.
- Bav se, tati. - Díky, T.
Zdravím, paní Gregoryová. Díky, že jste tu.
Pět, šest, sedm, osm. A raz, dva, tři, čtyři!
Pět, šest, sedm, osm. Raz a dva, tři a čtyři.
Pět a šest, sedm a osm. Raz a dva, tři, čtyři.
Pět a šest a sedm...
- A osm. - A osm.
Tohle. A pak...
- Jo. - Ano.
- Dvakrát dokola a pak dolů... - A pak dolů...
- A pak... - A bum!
- Máme to! - Věřila bys?
- Byl jsi skvělý! - To jsem byl.
Co je?
Nic. Ne, jsem v pohodě. Jo.
Nevypadá to jako nic.
Co mi tajíš?
Já jen...
Někdy, když se hodně snažím, mi to trochu oteče,
ale myslím, že to bude v pořádku.
To nevypadá v pořádku.
- Vypadá to hůř, než to bolí. - Jo? Tak pojď ke mně.
Co... Dobře.
- Jak dlouho už to tak je? - Dlouho ne.
Když je to takhle, stačí si pár dnů odpočinout.
Soutěž je za tři dny.
Tak to překonám. Do té doby to možná bude lepší.
Nenechám tě si ublížit.
Je jiná možnost?
- Vzdáme to. - Ne. To nemůžeš.
Nestojí to za trvalé poškození.
A co Alex?
Cože?
Chce být tvůj partner, co přijel. Tak mu zavolej. Přijmi to.
Tvrdě jsi makala, Christine.
Nebudu soutěžit s Alexem. To jsem si slíbila už dávno.
Tak jo.
Tak najdeme jiný způsob, jak obchod zachránit, pomůžu
a uděláme to společně.
Jo.
Jaký je grilovaný sýr?
- Skvělý. - Dobře.
Takže, mám na tebe otázku.
O co jde?
Už nějakou dobu jsme spolu jen my dva,
ale napadlo mě, jak by ses cítila, kdyby tu možná byl
brzy někdo nový.
- Někdo nový? - Jo.
Víš, že mám tvoji mámu moc rád a nikdy bych se ji nesnažil nahradit.
Já vím.
Christine je moc milá. Nemyslíš?
Jo. Myslím.
To bylo mazané.
Je mi deset.
Pošlu. Ano, pošlu. Dobře. Díky.
Všechno v pořádku?
Jo, to byl správce toho bytu v Seattlu, připomínal, že mám poslat informace.
Byla jsem jen trochu zaneprázdněná.
Chceš si o něčem promluvit?
No, vážně jsem to pro vás chtěla vyhrát.
Zklamala jsem vás.
Bývala jsi kvůli vítězství ve stresu,
ale tohle jsi nikdy nemusel vyhrát.
Budeme s tátou v pořádku.
Opravdu?
Máme jeden druhého a máme tebe. Bude nám fajn.
A můj pradědeček
otevřel tenhle obchod úplně bez peněz.
Každé město prý potřebuje spolehlivé místo.
Pro spoustu lidí to hodně znamenalo.
Včetně nás?
Včetně nás.
Pamatuju si ten první den, kdys prošla těmi dveřmi.
Skoro jsem upustil všechny krabice, co jsem skládal.
Skoro? Pokud si dobře vzpomínám, upustil jsi je.
Starý pán mi z platu strhl 30 centů.
To, že sis mě všimla, za to stálo.
To jsem já. Můžeme se sejít?
Změnila jsi názor?
Musím vyhrát. Nemůžu si dovolit nevyhrát.
- Tak se dáme do práce. - Jo.
A je to. Podržím ti je.
- Díky, tati. - Není zač, zlato.
Mám zavolat Christine. Je ve studiu.
To je kousek. Nepůjdeme ji pozdravit?
Skvělý nápad. A co jí přinést mátovou s čokoládou?
Už to chápeš, tati.
Je tam, tati?
Jo, nejspíš má moc práce.
- Matthew... - Kam jdeš?
- Špatně si to o nás vyložil. - Vážně?
Hodíme se k sobě, Christine.
Možná kdysi. Teď už ne.
Pojď, zlato. Zajdeme za ní později.
Matthew!
Není to tak, jak to vypadá.
Nechtěla jsem jít za Alexem,
ale nemůže nechat rodiče přijít o to, za co tak bojovali.
Zkoušel jsem ti volat.
Nejsem naštvaný. Jsem rád, že jsi našla partnera.
Jo. A přinesli jsme ti tohle.
Hodně štěstí.
Ahoj. Jsi připravená?
Vypadá to nádherně, zlato. Odvedla jsi skvělou práci.
- Někdo mi pomáhal. - Jo, my oba.
Vím, žes říkal, že už s Christine netancuješ,
ale stejně ji půjdeme večer povzbudit, ne?
Jo, asi by mě tam nechtěla.
Protože jsi odjel a nechal ji na chodníku?
- Pro začátek. - Měl by sis s ní promluvit.
- Vážně se ti ta zahrada líbí? - Vážně.
Teď to vypadá jako domov.
Dobrá práce.
Tady to je. Ráda jsem vás zase viděla. Opatrujte se.
Jak se vede?
Mám se fajn.
Jo.
Matthew si to uvědomí.
Nerada tě vidím takhle smutnou. Máš toho tolik, na co se můžeš těšit.
Třeba vzrušující nová práce, ať je to cokoli.
Mami, já do Seattlu nepojedu.
Cože?
Chceš vědět, o čem ty lidské zdroje,
optimalizační strategie a konzultace jsou?
Pomáhání firmám.
A kde je lepší místo než přímo tady?
Zlato, nejsem si jistá, jestli tu bude co dělat.
Hele, ať už přijdeme na to, jak obchod zachránit,
nebo se s ním rozloučíme a začneme novou kapitolu,
uděláme to společně jako rodina.
Dobře?
Dobře.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
- Ahoj. Tak co koleno? - Jo, je to lepší. Díky.
Škoda, že se to stalo zrovna teď.
Christine má stejně lepšího partnera.
Tys to neslyšel? Christine už nesoutěží.
Cože?
Proč?
Alex ji zase zklamal?
Byla to její volba. Nedokáže tancovat s někým, komu nevěří.
Jsi hotová, zlato?
Já to vezmu. Užij si to. Mám tě rád. Ahoj.
Jdeme, Taylor.
Můžu vám pomoct něco... najít?
To doufám. Potřebuju taneční partnerku.
Cože?
Matthew, ten včerejšek mě moc mrzí.
Ne, já se omlouvám.
A neomlouvej se, žes chtěla pomoct rodině. Jsi bojovnice, Christine.
- Ale co tvoje koleno? - Odpočinutý a připravený.
Určitě?
Nikdy jsem si nebyl ničím víc jistý.
- Pojď! - To bude Taylor.
- Vezmi si kabát. Jdeme. - Tak jo. Dobře.
- Ahoj, mami. - Ahoj!
Ahoj, Jennifer.
- Jdeme! Přijdeme pozdě! - Má pravdu. Musíme vyhrát soutěž.
- Nemám šaty. - Byl jsem na farmě. Táta mi je dal.
Je ze zahrady. Pro štěstí.
Tak jo. Jdeme na to.
Jsi tam?
- Bavte se. - Děkuju.
Zatím, Jennifer.
Dobrý večer, dámy a pánové, a vítejte na dnešní soutěži.
Tanečníci, zaujměte pozice pro kvalifikační kolo.
Rozptylte se prosím, ať vás porotci vidí.
Soutěž právě teď začíná.
Hodně štěstí.
Porotci si vybrali. Tady jsou dnešní semifinalisté.
Pár číslo 14.
Pár číslo 18.
Pár číslo 16.
Pár číslo 30.
Gratuluji, finalisté.
A teď se, tanečníci, připravte. Je čas zazářit.
Soustřeď se na mě.
A co to poslední? Zvládne to tvoje koleno?
Nejspíš ne.
Věříš mi?
Věřím.
Jo?
Barovski!
- My jsme... - Dokázals to.
Bravo!
Dámy a pánové, druhé místo získávají...
Christine Simsová a nováček Matthew Russell.
- Gratuluji. - Děkujeme.
- Zasloužíte si to. - Děkujeme.
Jo.
- Ahoj, Alexi. Gratuluju. - Děkuju.
Polibek v choreografii nebyl.
Gratuluju k zaslouženému vítězství. A hodně štěstí s opravami centra.
Děkuju. Takže tě budu vídat na tanečního okruhu?
Bylo fajn na chvíli vstoupit do starého života, ale...
Moje budoucnost je někde jinde.
Hodně štěstí.
Jak se cítíš?
Promiň, Christine.
A co?
Nevyhráli jsme.
Jistěže jsme vyhráli.
Jo.
Nedostali jsme hlavní výhru,
ale naše druhé místo stačí na semena a zásoby
na rozvoj toho nevyužitého pozemku vzadu.
Taky máte nárok na daňové odečty z těch nákupů.
A až začne přicházet úroda,
půjčka na farmu překlene dobu, než vzrostou zisky.
To je neuvěřitelně úžasné.
Ale nemáme dost rukou na práci na tom poli.
Vlastně možná máte.
Vždycky jste tu pro ně byli. Rádi by vám to oplatili.
Zlatíčko.
- Matthew. Děkuju. - Rádo se stalo.
Zlato.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Pozdravím je.
- Ach, lidi. Moc rád vás vidím. - Nikdy bychom vás nezklamali.
- Tohle je vážně úžasný pocit. - Jo, to je.
Dobrá práce, partnerko.
- „Partnerka.“ To se mi líbí. - Mně taky.
Víš, do oblastního mistrovství příští rok zbývá jen 361 dní.
Překlad titulků: Marek Buchtel