Downloaded from YTS.MX
Det er uden sammenligning det mest forskruede i det amerikanske system.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det er uetisk og amoralsk.
Forældre har ingen rettigheder.
Det ville være mere humant at skyde dig
end at fjerne dit barn.
Hvorfor har ingen gjort noget i så mange år?
Det er forrykt.
Derfor siger jeg det.
Når du får dit barn tilbage,
skal du forlade hospitalet og aldrig vende tilbage.
Det er ærligt talt forfærdeligt, hvad det barn skulle igennem.
-Monster! -Ingen monstre. Mor er her.
-Du havde hovedet i sandet. -Jeg stolede på lægerne.
Sværger du på, at dit vidneudsagn
er sandheden og kun sandheden?
Ja.
Jeg kæmper for mit barn.
Hvad bør jeg føle?
Åh gud.
Hvad skete der?
Hvor vover du at spørge, hvorfor jeg er bange for hospitaler?
I traumatiserede mig!
Alle bedes rejse sig. Retten er nu sat.
Jeg savner dig og håber, vi snart ses.
Du får mig snart at se.
Vi skal bare være tålmodige.
Vores familie er baseret på kærlighed.
Ærlighed.
Tillid.
Som forældre prøver vi at gøre det bedste for vores børn.
Man gør alt for dem.
Det gjorde Beata og jeg.
Men intet kunne have forberedt mig på det,
jeg gennemgik med min familie.
Intet.
Dette er begyndelsen på Jack Kowalskis udsagn.
Vi optager. Det er den 25. oktober kl. 9.02.
Hr. Kowalski, jeg vil gerne spørge ind til din kone.
Jeg forelskede mig i Beata med det samme.
Der var noget særligt ved hende.
Det var i hendes øjne.
Hun var oprigtig.
Hun var magisk.
Beata kom hertil fra det kommunistiske Polen,
da hun var 16 år gammel.
Hun gik i high school i Chicago,
og hun fortalte mig,
at en lærer manglede tiltro til hende,
fordi hun ikke var god til engelsk.
Det skulle man ikke sige til Beata, for hun tog ikke nej som et svar.
Og ja, jeg har hørt "nej" mange gange, når jeg har taget fejl.
Hun forsørgede sig selv igennem uni.
og blev sygeplejerske på kardiologisk laboratorium
på Loyola Universitets medicinske center.
Hun beviste, at de tog fejl.
Beata ønskede sig sit eget barn.
Hun planlagde, hvordan værelset skulle se ud.
Hun gik ud og købte tøj og indrettede det.
Jeg vidste, hun ville blive en god mor.
Det var desværre svært for os at få et barn.
Men uanset hvor stressende det var,
ville Beata ikke give op.
Hun gav ikke op.
Og så blev Maya født.
Beata sørgede for, at Maya fik det bedste af det bedste.
Klaverundervisning. Polskundervisning.
Hun skrev små noter om, hvor Maya tog hen.
Det gav os en varm følelse, fordi vi havde mere at dele i livet.
To år senere blev Kyle så født.
Det skete bare.
Vi forsøgte ikke.
Jeg drømte
Om sølv og guld
Som en scene fra en film
Som alle knuste hjerter kender
Tidligt i foråret 2015
var livet godt.
Beata arbejdede som sygeplejerske
og hjalp folk med hjemmebehandling af sygdomme.
Jeg var brandmand,
men trak mig tilbage,
så jeg kunne bruge mere tid med børnene.
Vi havde et smukt hus i et smukt kvarter.
Det var en drøm. Paradis.
Men så begyndte Maya at blive syg.
Dette er begyndelsen på Maya Kowalskis udsagn.
Vi optager. Fredag den 15 oktober 2021.
Hej, Maya.
Tilbage fra 2015 til 2017
vil jeg gerne have en idé om, hvilke symptomer du havde.
Husker du det?
Jeg husker, jeg havde mange smerter.
Mine arme, mine ben, mine fødder.
Jeg følte mig altid sløv
og kunne ikke længere bevæge mig ordentligt.
Vi kendte ikke årsagen, men det blev værre og værre.
Hvornår begyndte problemerne?
Jeg tog det ikke ilde op.
Jeg troede, det var astma.
-Men så fik hun trykken for brystet. -Okay.
Hun hostede gulgrønt slim op,
havde bihulebetændelse og kunne ikke gå ud.
Hver gang hun gik udenfor, begyndte hun at hoste.
Det begyndte med vejrtrækningsproblemer.
Hun havde en luftvejsinfektion.
Hun havde hovedpine, sløret syn.
Hendes hud brændte.
Det føles ikke godt, når jeg rører dine ben, vel?
Hendes ben vendte indad.
-Du kan godt. -Du er næsten ved mor.
Hun kunne ikke gå.
Du er der næsten.
-Ja. -Jeg kan ikke!
Jeg kan ikke!
Hun havde mange smerter og græd natten igennem.
Ja.
Men vi fik ingen svar.
Det var ikke acceptabelt.
LYDOPTAGELSE AF BEATA
Vær stærk.
Jeg prøver at være stærk.
Vi tog til læge efter læge,
hospital efter hospital
for at finde svar.
Beata var som sygeplejerske meget grundig,
så hun dokumenterede alle lægebesøg
helt fra begyndelsen,
men de tog armene i vejret og sagde: "Vi kan ikke gøre mere,
vi ved ikke, hvad det er."
Jeg hører din historie.
Jeg kan forstå, hun har været meget igennem,
men jeg ved stadig ikke, hvad det er.
Et barn kan sige: "Jeg kan ikke få vejret."
Måske er det et angstanfald.
Tja…
Der er mange spørgsmål.
Giv mig et øjeblik.
Mor, det er ikke angst.
Det ved jeg, skat.
Han prøver bare at finde ud af det. Prøv at slappe af.
Vi vidste, der var noget galt. De gjorde ikke nok.
Da Beata kom hjem, gik hun ikke i seng.
Hun lavede research.
Hun fandt dr. Kirkpatrick.
Maya, må vi bruge videoen til at undervise andre børn?
-Ja. -Godt.
Lad os gennemgå din historik.
For cirka tre måneder siden
begyndte du at få smerter i fødderne.
Hendes fødder vender indad.
Det kalder vi dystoni.
Det er så slemt lige nu, at hun ikke kan stå oprejst.
-Klar til prøver? -Ja.
Tag den højre hånd, så godt du kan,
og løft den så højt du kan.
Lige der? Rigtig godt, Maya.
Vi får din mor til at hjælpe.
Hun skal holde din fod oppe.
Vrik med tæerne.
Kan du prøve det?
Giver du den alt, du kan?
-Mor, kan du se bevægelse? -Nej.
Okay, mor. Rigtig godt.
Maya, vil du have et tæppe…
Da jeg først så familien Kowalski i september 2015,
var det tydeligt, hvad problemet med Maya var.
Det var tydeligvis CRPS,
komplekst regionalt smertesyndrom.
Videoen er blevet lavet
i samarbejde med dr. Anthony Kirkpatrick.
Hvad er komplekst regionalt smertesyndrom?
Man skal se på udviklingen.
Måske får man en skade.
Men man ved, smerten forsvinder om en uge eller to,
at hævelsen og rødmen forsvinder.
Men hos patienter med CRPS
intensiveres det over den periode.
Publicerede studier viser,
at CRPS stiger dramatisk
for mellem ni og 11-årige,
og at det overvejende findes hos unge piger.
Patienterne føler en brændende fornemmelse.
Deres hud bliver yderst følsom over for let berøring.
Forestil dig en blød fjer.
Patienter siger, det føles
som en stikkende kniv.
Syndromet blev beskrevet for 100 år siden,
men blev først anerkendt af moderne lægevidenskab i 1990'erne.
Mange kender dog ikke til problemet,
og mange patienter er blevet fortalt, at det var psykisk og opdigtet.
Efter min første undersøgelse af Maya
var det tydeligt ud fra symptomerne,
skaderne, den brændende fornemmelse i benene
og smerten i hele hendes krop,
at Maya havde fremskreden CRPS,
og at vi straks skulle have det under kontrol.
Vi har behandlet over 3.000 patienter med CRPS,
og vi ved, hvad den bedste behandlingsform er.
Det hedder ketamin.
Et stof, typisk kendt fra nattelivet,
er nu kendt blandt specialister i smertebehandling.
Det kaldes ketamin, og eksperter bruger det
til at behandle patienter med kronisk smerte.
Ketamin er en sikker og effektiv behandling
af fremskreden CRPS.
For når ketamin kommer ind i kroppen,
stimulerer den hjernen og nulstiller alt.
Den øger blodtrykket, cirkulationen og vejrtrækningen.
Med Maya prøvede vi først en ambulant behandling
med en relativt lav dosis…
Gør det ondt?
…men uden virkning.
Kun der…
Jeg talte med Maya og hende mor
om muligheden for ketamin under koma.
Nogle patienter får kontrol over deres smerter ved at blive lagt i koma.
Her bruger læger op til 50 gange en typisk dosis
til at fremkalde en femdages koma.
Patienter får det dårligere.
Intet virker.
Operationer, medicin og nerveblokade virker ikke.
Men én ting virker.
Dr. Kirkpatrick siger,
at den eksperimentelle behandling kun kan fås i Mexico.
Da jeg hørte, vi skulle til Mexico,
kunne jeg ikke tro det.
…ned på ryggen…
Han sagde, hun måske kunne dø.
Hun skal nok klare sig godt.
Det var meget skræmmende,
men der var ingen andre muligheder.
For ellers ville Maya få det dårligere.
Vi besluttede os for at rejse til Monterrey, Mexico.
Vågner jeg igen?
Ja, du vågner igen.
Bliver jeg normal?
Ja, du er normal.
Ja, du er normal, når du vågner.
-Jeg har det underligt. -Nej da.
Jeg har det meget underligt.
Meget underligt.
Du gør det godt.
Jeg vil gerne tilbage til ketamin-komaen i Mexico.
Kan du huske noget om indlæggelsen?
Ja, jeg husker, jeg var på stuen.
Det var en højere dosis,
så jeg oplevede flere bivirkninger som hallucinationer.
Men min mor var der, så det hjalp.
Det er første dag i koma.
Onsdag den 18. november.
Maya har det godt.
I dag er det fredag den 20. november.
Dag tre i koma.
Maya har det godt.
Femte dag i koma.
Hun kastede op i morges,
så de måtte give hende ekstra ketamin.
Sjette dag i koma, 22. oktober 2015.
Jeg elsker dig, Maya.
Far elsker dig. Kyle elsker dig. Corinne elsker dig.
Alle elsker dig.
Nej! Væk med den. Løft den ikke.
-Mor! -Ja, mor er lige her.
-Jeg er lige her. -Mor, der er monstre.
Ingen monstre. Mor er her, og mor er ikke et monster.
KETAMIN-KOMA DAG SEKS 22. NOVEMBER 2015
Maya, kan du huske, at vi ville stille dig spørgsmål?
Din mor vil stille dig spørgsmål.
-Ja. -Rør ikke dine briller.
-Okay, mor? -Ja?
-Hej, Maya. -Ja?
-Det er mor. Kan du huske mor? -Ja.
Godt.
-Hvad hedder din bror? -Kyle.
Sådan!
Hun klarer sig fint, lidt vridende bevægelser.
Det er ikke uventet, og hun har vist ikke haft slemme hallucinationer.
-Enig? -Jeg er enig.
Okay. Maya, her er et spørgsmål.
-Er du klar? -Ja.
Vis mig tegnet, Maya.
-Vis mig tegnet. -Sådan.
Sådan der!
Hun kan godt.
Maya kom ud af koma og havde det bedre.
Hun var sulten, hvilket var en stor lettelse at høre.
Komaen virkede.
Ketaminen hjalp mod min smerte.
Jeg havde kortvarigt hukommelsestab,
og mit syn kunne være meget slørret,
men bivirkningerne var i orden,
hvis det hjalp mig.
Okay, Maya. Det er nu den 6. januar. Din ketamin-koma er forbi.
Var det oplevelsen værd?
-Ja. -Det hjalp meget.
Især med hovedpinen.
-Hendes hovedpiner er bedre. -Jep.
-De er små nu. -Ja.
-Hendes smerte i benene er bedre. -Ja.
Så, ja.
-Ja… -Alt er bedre.
Lad os lave nogle prøver. Er du klar?
Tag højre hånd bag hovedet.
Det kunne du ikke før. Gør det ondt?
Ikke rigtig, nej.
Ikke rigtigt, okay. Prøv med den anden arm.
-Det kunne du ikke før. -Nej.
Vi har talt om, hvor vigtigt…
Da vi kom tilbage fra Mexico,
havde vi ikke råd til at følge Kirkpatricks behandlinger,
så han anbefalede sin kollega dr. Hanna, der tog vores forsikring
og ordinerede lave doser af ketamin til Maya.
"KETAMIN MÅSKE ET GENNEMBRUD SOM ANTIDEPRESSIV MEDICIN."
Det var bedre. Jeg elsker dig.
I lige måde.
Kom langsomt ned.
Hun blev stærkere.
Dystonien rettede sig.
Hun kunne ikke bruge sin ben, men dog armene,
og hun klarede sig rigtig godt.
Maya får brug for to doser ketamin i aften efter det her.
Hun kom tilbage i skole, hun grinede og legede.
Vi var så glade for, at noget endelig virkede.
Det virkede i et år.
Indtil orkanen kom.
Det var slemt for en time siden.
Det er blevet værre nu, som orkanen Matthew
bevæger sig op ad Floridas østkyst.
Broerne er lukket.
Folk skal holde sig inden døre.
Det er for farligt at gå udenfor.
Maya havde et tilbagefald.
Det kom tilbage, og det var slemt.
Hun fik smerter i maven.
Hun endte med at skrige og græde
og bede om hjælp.
Jeg ringede til Beata på arbejdet.
Vent. Jeg holder ind til siden.
Jeg ville køre på skadestuen med hende.
BØRNEHOSPITAL
Jeg kørte op til dørene.
Tog til visitationen
og fik de samme spørgsmål igen.
Den første sygeplejerske anede ikke, hvad CRPS var.
Heller ikke de andre.
De ville have flere oplysninger.
Jeg ringede til min kone, der talte med lægerne.
Det smertestillende er en lav dosis naltrexon
og ketamin, ordineret af hendes læge.
Det bekymrede hende at give ketamin
igen og igen, mere og mere.
Beata kom en time senere.
Hun var vred og krævende.
Moren var meget kontrollerende.
Hun gav mig ordrer.
Beata forklarede dem,
hvordan de skulle behandle sygdommen.
Du forstår ikke hendes diagnose.
Du forstår ikke, hvor meget medicin det kræver at kontrollere hendes smerter.
De forstod det ikke.
Der er risiko for lungesvigt, hjertestop.
Hendes datter kunne dø,
men hun virkede ikke bekymret.
Lad os tale om den dag, I kom til børnehospitalet,
den 7. oktober 2016.
Husker du den dag?
MAYA KOWALSKIS UDSAGN
Jeg husker ikke den præcise dag,
men jeg husker begyndelsen af mit ophold på Johns Hopkins.
Jeg havde mange smerter.
Havde du ondt i maven eller foden?
Var det i hele kroppen?
Mest i maven. Jeg kom på skadestuen.
Så kom jeg på børneintensiv klinik, eller hvad det hedder.
På intensiv eller noget.
Det er det, jeg husker.
De gav Maya en lav dosis ketamin, men det virkede ikke.
Som dagene gik, oplevede Maya ingen fremgang.
Vi begyndte at betvivle diagnosen komplekst regionalt smertesyndrom.
Beata vidste, at lave doser ikke var nok.
Men de lyttede ikke.
Så begyndte de at blive vrede.
Der blev talt om at forlade hospitalet.
Derfor blev jeg bekymret for Maya.
De sagde, at hvis vi tog derfra,
ville de tilkalde vagterne.
Mistænker man børnemishandling,
skal man kontakte de sociale myndigheder.
Et par dage senere
besøgte jeg Maya på hospitalet.
På et tidspunkt gik sygeplejersken ud,
før en kvinde med mørkt hår kom ind.
Sværger du på, at dit udsagn
er sandheden og kun sandheden?
-Ja. -Sig dit navn.
Sally Marie Smith.
Hun sagde aldrig, hvem hun var.
Hun gik bare ind og kiggede på mig og på Maya.
Hun kom ind,
og hun opførte sig som en læge, der arbejdede på hospitalet.
Hun begyndte at stille spørgsmål.
Havde de vidst, hvem hun var, ville vi aldrig have talt med hende.
Hun spurgte: "Hvad fejler Maya? Hvor bliver hun behandlet?"
Om medicin.
Hvordan kunne jeg lade nogen give så høje doser?
Jeg sagde, det var det, lægerne havde ordineret.
Dr. Hanna, jeg har 55 indsprøjtninger her
fra begyndelsen af januar til 6. oktober 2016.
Du har udskrevet adskillige recepter på ketamin til hjemmebrug.
-Kan du huske det? -Ja.
Er det muligt, at mavesmerterne skyldes indsprøjtningerne?
Det kan være en bivirkning.
Han gav barnet tusind milligram ad gangen,
dag efter dag efter dag.
Det er ikke en almindelig dosis.
Jeg har patienter, der tager 1.500 mg om dagen.
Alle patienter er forskellige.
Nogle udvikler tolerance,
eller deres sygdom kræver højere doser.
Tusind milligram over fire timer
virkede typisk for hende.
Der var flere læger,
også som dokumenteret i rapporten til mishandlingslinjen,
der mistænkte Münchausen syndrom by proxy.
-Münchausen by proxy. -Münchausen by proxy.
Münchausen by proxy eller medicinsk børnemishandling.
Münchausen by proxy er en form for børnemishandling,
hvor en værge giver
falske eller overdrevne oplysninger
og ignorerer lægelige anvisninger,
og hvor adfærdsmønstret skader barnet.
Hendes samtale varede højest ti minutter.
Kort tid efter gik hun.
Der var rigeligt med beviser på medicinsk børnemishandling,
og det virkede højest sandsynligt,
at fru Kowalski var den, der primært stod for mishandlingen.
Sygeplejersken, der hjalp mig, kom tilbage.
Hun sagde, jeg skulle gå.
At min datter…
…nu var i statens varetægt.
Jeg så min datter i øjnene, og hun så på mig.
Jeg vidste ikke, om jeg ville se hende igen.
De anklagede hende for at overmedicinere Maya.
MORENS PLEJE AF MAYA ER USIKKER.
De troede, Maya foregav at have symptomerne.
Jeg ville kontakte en advokat.
Jeg mødte familien Kowalski i oktober 2016,
og da jeg først mødte Beata,
imponerede det mig, hvor stor viden hun havde om sit barns sygdom.
Hun havde været meget igennem.
Hun havde været hos mange læger.
Og hun var meget bekymret for Maya,
der var adskilt fra dem på hospitalet.
Hun forstod ikke,
hvorfor de sociale myndigheder gjorde det.
Jeg forklarede både Jack og Beata,
at den slags sager er almindelige.
Myndighederne har stor autoritet til at fjerne børn.
De skal bare bevise, at barnet potentielt udsættes for skade.
I Florida er børn og unge-området privatiseret.
STEGET TIL 1,1 MILLIARDER I 2020-2022.
Så da Sally Smith gennemgik Mayas sag,
var hun ansat i Suncoast Center.
Centret medvirker i efterforskninger af sager om misrøgt i Pinellas County,
hvor børnehospitalet lå placeret.
I Pinellas County er der to en halv gange større risiko for,
at børn tvangsfjernes end delstatsgennemsnittet.
Jeg kalder det nu en industri på børn og unge-området.
Men du skal huske noget.
Da børneværnet kom til her i landet i 70'erne,
omhandlede det børn,
der havde været udsat for fysisk afstraffelse,
var blevet slået og måske havde brud eller brændemærker.
Det omhandlede seksuelt misbrug.
Og mens de sager stadig opstår,
har vi de seneste år set en ny diagnose blive anvendt.
Medicinsk børnemishandling,
hvor alle forældre, der tager deres barn
med en usædvanlig sygdom med til fem forskellige læger,
fordi de vil vide, hvad der er galt med barnet,
kan blive anklaget for lægeshopping
og for at udsætte barnet for unødvendige medicinske procedurer,
fordi de selv har en psykisk sygdom.
Hvad var din personlige vurdering af Beata?
Jeg synes, hun kunne være
lidt for direkte nogle gange,
hvilket måske stødte nogle læger.
Jeg tror, nogen på hospitalet blev fornærmet,
og at det udløste en konflikt.
Så snart jeg fik besked om,
at Sally Smith undersøgte sagen,
ringede jeg til hende
og forklarede hende diagnosen.
Jeg ville vise hende de objektive beviser.
Det sagde jeg i telefonen.
To dage senere kom hendes rapport.
Skrev hun det i rapporten? Nej.
Jeg fremlagde oplysningerne så godt,
som jeg professionelt kunne,
og jeg nåede frem til en konklusion.
Jeg sagde, at hvis hun gik videre med det,
ville det ikke kun være katastrofalt for barnet,
det ville også gøre permanent skade på hele familien.
Advarede han dig om, at din efterforskning kunne
føre til unødig og permanent skade for barnet og familien?
Det ved jeg ikke, om han sagde,
men dage senere dokumenterede han noget om vores samtale.
Jeg har læst op, hvad jeg skrev.
Jeg anerkender,
at en undersøgelse og medicinsk evaluering
af børnemishandling og forsømmelse kan gøre en familie bekymret.
Var det, hvad familien Kowalski var?
Bekymrede?
Det ved jeg ikke. Det må du spørge dem om.
FLERE TIMER EFTER, AT MAYA KOM I STATENS VARETÆGT
BEATA I TELEFONEN MED HOSPITALET
Må jeg tale med Maya?
Jeg spurgte socialrådgiveren.
Du må ikke tale med hende, før efter retsdatoen i morgen.
Må jeg ikke tale med min datter?
Glem det.
Nej, jeg må fortælle dig, hvordan det går med hende, men ikke i aften.
Ikke i aften.
Har hun fået smertestillende?
Hun fik Ativan tidligere,
så klokken elleve kan hun få igen.
Beata fokuserede på Mayas pleje.
Vil min datter tale med mig, vil jeg kunne tale med hende.
Men min tilgang var
ikke at skabe flere konflikter mellem hospitalet og vores familie.
Beata.
Stop.
Mit barn skal ikke lide.
Hun er stadig mit barn.
Læg på.
Jeg forstår. Jeg vil gøre alt muligt for at sikre, hun ikke lider.
Okay. Tak, Theresa.
-Så lidt. God aften. -I lige måde. Farvel.
I stedet for at omfavne hinanden,
røg vi op at skændes.
De vil bruge det imod dig.
Stop det pis nu! Jeg vil se min datter igen!
Gør det ikke! Tal ikke om smertestillende!
Tal ikke om dit og dat!
Du skaber bare flere problemer!
Jeg vil se min datter igen! Gør ikke det pis!
-Du skal ikke råbe foran… -Du forstår det ikke!
Kom her. Nej, du forstår det ikke. Jeg kan spørge om det, jeg vil.
Nej! De bruger det imod dig! Vær sikker på det. Du chikanerer dem!
Lad dem være!
Ødelæg det ikke!
Jeg elsker dig, mor.
Men gør nu det, han siger.
-Vil du ikke nok? -For fanden.
Lyt nu til far, og prøv…
Han har ikke altid ret.
Vores familie var i opløsning.
BEATAS SAMTALE MED ADVOKATER SAMME AFTEN
En heks sagde til mig i dag:
"Du giver hende ketamin i drop derhjemme."
Jeg sagde: "Hvorfor har du det fra?"
Nu har løgneren og røvhullet meldt mig…
Okay. Stille og roligt.
Jeg kan ikke gøre for det!
Jeg kæmper for mit barn. Hvad skal jeg ellers føle?
Det er vigtigt, at du falder ned.
Især fordi de er blevet vrede på dig.
Jeg kan slå fast, at du bare fulgte lægens ordrer.
Intet tyder på, at du opdigter en sygdom
og overdriver hendes situation.
Okay.
Høringen er i morgen kl. 9.
-Den skal I komme til. -Ja.
Ja, vi kommer.
I første fase i en sag om børn
beslutter dommeren, hvor barnet skal anbringes.
LÆGEEVALUERING
De har socialrådgiverens foreløbige rapport
og lag efter lag af rygter.
…virker mistænkeligt…
Lægerne sagde dit og dat.
…der var bekymring…
Alt er tilladeligt…
KRÆVENDE MOR
…så de nemt kan vinde,
og det gør familier meget sårbare over for systemet.
SYV DAGE PÅ HOSPITALET
ÉN DAG I STATENS VARETÆGT
Godmorgen. Vi er her i Kowalski-sagen
til en høring om barnet Maya.
I er mor og far til Maya og Kyle, korrekt?
Ja. Beata Kowalski. Mor.
Jack Kowalski. Far.
Okay, tak.
Jeg har fået en kopi af beskyldningerne mod forældrene.
Jeg har også fået en kopi
af børneteamets medicinske evaluering,
der er en foreløbig rapport.
I kraft af beskyldningerne bør der udstedes kontaktforbud
mellem moren og Maya. Jeg ved, at…
Beata.
…en 50-årig kvinde er lige kollapset i retten.
-Kan du åbne øjnene? -Hun trækker vejret…
-Beata. -Beata, kan du høre os?
Beata? Åbn øjnene.
Beate besvimede og slog hovedet mod gulvet.
Maya kom i de sociale myndigheders varetægt
på Johns Hopkins-børnehospital.
Hendes behandling blev ændret,
fordi de sagde, at Beata havde Münchausens syndrom by proxy.
Dommeren sagde, at Beata skulle psykologisk evalueres.
Beata fik en psykologisk undersøgelse.
Og resultaterne var,
at hun ikke havde Münchausens syndrom by proxy,
men hun var tilpasningsforstyrret og deprimeret,
fordi hendes barn blev fjernet.
Og fordi hun blev angrebet af systemet.
FORÆLDREADVOKAT
Beata, der er noget, du skal forstå ved de sager.
De er ikke retfærdige.
De er ligeglade med beviser.
Jeg har haft 60 sager fra forældrenes perspektiv.
Samarbejd for at få hende tilbage.
Okay, men jeg stopper dig lige.
Hver dag sagde de,
at de ikke anede, hvordan de skulle behandle sygdommen,
og min datter skal behandles.
Det er sikkert sandt.
Men når sagen er igangsat,
er det irrelevant.
Dommerne er ligeglade med, om hospitalet tog fejl.
De går mere op i,
om du er til fare for dit barn eller ej,
for dommerens eneste bekymring er:
"Dræber de hende, hvis jeg sender barnet hjem til mor og far?"
Skal sagen ende med succes,
skal du overbevise alle om, at du har ombestemt dig,
og at du vil gøre, som de siger.
Når du så får dit barn tilbage,
forlader du hospitalet og vender aldrig tilbage.
Så i mellemtiden
skal jeg lade min datter få det værre?
Har du andre muligheder?
Enten lider hun lidt nu, og så får du hende tilbage,
eller også lider hun for evigt og kommer ikke hjem.
Aha.
Maya, kan du huske, at nogen på hospitalet
fortalte dig, hvorfor du blev adskilt fra dine forældre?
Ingen sagde det direkte.
Det måtte jeg selv finde ud af.
Fornemmede du det?
Du var kun ti år,
men fornemmede du, hvad der foregik?
Jeg var forvirret.
Jeg stillede så mange spørgsmål, men de svarede mig aldrig.
De sagde bare: "Du må ikke tale med dem."
Så jeg anede det ikke.
FIRE DAGE I STATENS VARETÆGT
På et tidspunkt måtte jeg endelig besøge Maya.
Men jeg skulle følge en masse regler.
Jeg måtte ikke spørge, hvordan hun havde det, om hendes behandlinger.
Jeg kunne ikke sige, hvornår hun kom hjem.
Jeg kunne ikke tale om mor.
Det var et meget kort besøg,
og det var meget svært,
fordi jeg kunne se, at hun fik det værre.
JACKS NOTER
MAYA SAGDE, HUN HAVDE ONDT
DET BLIVER VÆRRE.
Hendes fødder vendte mere indad.
Hun havde flere sår.
At se hende blive svagere og svagere
var det mest frustrerende.
Så da jeg kom hjem fra besøget hos Maya,
ville Beata vide, hvordan hendes lille pige havde det.
Hun ville vide, om de behandlede hende og gav hende medicin.
Jeg kunne ikke sige noget.
Det kunne jeg ikke…
Gjorde jeg det,
ville jeg miste min ret til at se min datter,
og vores datter havde brug for at nogen besøgte hende.
Så jeg tiede stille.
Kyle, fik du mulighed for at besøge din søster
på hospitalet, da hun var indlagt?
Ja.
Hvordan virkede din søster, da du besøgte hende?
Som om hun ikke ville være der.
Det var svært uden mor og far,
fordi jeg skulle stole på en masse, jeg ikke kendte.
De sagde, Maya opdigtede det.
Hun er syg.
Hun prøver at fortælle, hvad hun fejler,
men ingen lytter.
Det er ikke korrekt. Jeg kender min datter.
LÆGE - JEG HAR LIGE SET MAYA.
HUN BRUGTE SIN FOD
TIL AT SKUBBE SIG SELV OP.
EN 10-ÅRIG KAN HELDIGVIS IKKE
SPILLE SKUESPIL DØGNET RUNDT.
HUN VED IKKE, OM HUN LAVER "FYSIOLOGISKE" FEJL.
JEG VIL TAGE BILLEDER AF HENDES "SYGE" BEN TIL RETTEN.
Fik hun det bedre under hendes indlæggelse på hospitalet?
Ja.
Hun tog på i vægt.
Hun blev vænnet af med flere typer medicin.
Hun havde ikke længere mavesmerter.
Fra du blev indlagt,
blev dine smerter så bedre?
MAYA KOWALSKIS UDSAGN
-Jeg protesterer. -Nej.
Ikke rigtig.
Jeg havde smerter hele tiden.
Og når CRPS ikke behandles,
uden medicin og uden den rette fysioterapi,
og uden ordentlig støtte, det har også en effekt,
så er det næsten umuligt at få det bedre.
Lægerne kom og gik,
men de lyttede ikke og ignorerede mig.
To til fem minutter. Ikke mere.
Jeg har set det før.
Efter et par dage på hospitalet nægtede de at give hende ketamin.
Og uden behandlingen med en høj dosis ketamin
havde hun næsten ingen bevægelighed i benene.
Det kan give blodpropper, der kan ende i lungerne,
og det kan være dødeligt.
Jeg mente, det var vigtigt,
at Beata forstod, hvor alvorligt det var.
GODT DU BEKÆMPER DIAGNOSEN "HOSPITALISERINGSSYNDROMET."
Jeg advarede om, at Maya kunne lide en langsom død.
MED DIAGNOSEN HOSPITALISERINGSSYNDROMET SKJULER HOSPITALET DERES INKOMPETENCE.
DET KAN GIVE LANGVARIG ULIDELIG SMERTE,
DER KAN FØRE TIL DIN DATTERS DØD.
-Hej, Beata? -Ja, det er Beata.
Okay, jeg har Maya i telefonen.
Okay, jeg ville bare gennemgå reglerne, så jeg ikke siger noget forkert.
Tal ikke om sagen.
Bare hold dig til, hvad hun laver, og hvordan hun har det.
Okay.
Tal bare.
Hej, Maya. Hvordan går det, skat?
Hej, mor.
Hej, hvordan har min solstråle det i dag?
Jeg savner dig så meget, mor.
Det gør jeg også, søde skat.
Jeg savner dig så meget. Vi skal bare være tålmodige.
Okay.
Hvordan sov du i nat?
Jeg gik i seng klokken to.
Kunne du ikke falde i søvn?
Nej.
Er du alene, eller sidder Cathi hos dig?
Fr. Cathi sidder her.
Børnehospitalet Johns Hopkins fik en socialrådgiver
til at passe på min datter.
-Angiv dit navn. -Catherine R. Bedy.
Noget virkede forkert ved hende,
så vi googlede hendes navn.
Vi fandt ud af, at hun havde været anholdt for børnemishandling.
BEDY HAVDE BEGGE KNÆ PÅ DRENGENS BRYST. HAN KUNNE IKKE TRÆKKE VEJRET.
Beata var blevet falsk anklaget for børnemishandling,
og hun var i den anden ende og vidste det,
men kunne ikke gøre noget for sit barn.
Er du lige vågnet?
Ja.
Hvem er der i dag?
-Cathi. -Ja.
Hun forstyrrer. Jeg kan høre hende snakke i baggrunden.
-Mor? -Ja.
Skift emne.
Okay. Men det er min tid med min datter.
Mor, skift emne.
Jeg fandt dog ud af, at anklagerne blev droppet.
MIT LIVS VÆRSTE DAG!
Men det gjorde Beata bekymret.
Cathi Bedy fortalte mig, at jeg skulle i pleje.
Hun fortalte mig, at min mor var på et psykiatrisk hospital.
Hun sagde, at hun ville adoptere mig.
Sad Maya på dit skød?
Ja.
Krammede du Maya?
Vi giver trøst til mange børn,
så da hun sad på mit skød, krammede jeg hende nok.
Tror du, Maya kunne lide dig?
Jeg protesterer.
Ja…
Jeg tror også, at Maya til tider var meget vred,
fordi jeg tilfældigvis var hospitalets ansigt udadtil
sammen med lægerne.
Fik du at vide, hvorfor de ville tage billeder af dig?
Ja, Cathi Bedy kom hen til min seng,
og hun sagde:
"Hvis du vil til retsmødet, skal jeg gøre det."
Besluttede risikostyringen at tage billederne af Maya?
-Ja. -Hun tog mit tøj af.
Hun havde sports-bh og shorts på.
Holdt mig nede. Tog billeder af mig.
Vi tog billeder af hendes arme, hendes ben, hendes ansigt og hendes mave.
Jeg skreg, græd og råbte "nej."
Hun ville ikke have, du tog billeder af hende sådan, vel?
Nej.
Jeg kunne ikke have gjort det mere klart.
Men du tog billederne af hende alligevel.
Ja, desværre.
Hvad blev der gjort for at kontakte forældrene
og spørge, om du måtte tage billeder af deres barn på den måde?
Vi ringede ikke til dem.
Jeg gik glip af halloween, thanksgiving, min fødselsdag.
Jeg tænkte kun på, hvornår jeg kunne komme hjem og se mor.
47 DAGE I STATENS VARETÆGT
Hej, Maya. Hvordan går det, skat?
Jeg har det ikke så godt.
Har du det ikke godt?
Alt er svært.
Jeg græder meget.
Hjælper Tramadol ikke?
Nej, slet ikke.
-Hvad får du ellers for smerte? -Intet andet.
Det er jeg ked af, skat.
Gid jeg kunne massere dig og kramme dig.
Også mig.
Fik du det brev, jeg skrev til dig?
-Fra fr. Cathi? -Nej.
-Hvad? -Fr. Cathi har intet brev.
Jeg sendte det til Charlotte.
Tal med Charlotte om det.
Okay.
Har du talt med din advokat?
Ja. Han kommer i dag.
Godt. Det ville jeg bare sikre mig.
Jeg må ikke bruge telefonen til at ringe ud.
Hvad mener du med det?
Du er ikke i fængsel eller nazistisk koncentrationslejr.
-Mor. -Ja.
Hun skal bare spørge sygeplejersken. Det er alt.
Okay.
Hvordan var thanksgiving?
Ikke så god.
Det ved jeg.
Den værste thanksgiving nogensinde.
Jeg forstår ikke, hvorfor det er sket.
Ja. Det er meget svært og kompliceret.
Vi har ikke gjort noget galt, og nu lider vi.
Ja. Det er jeg ked af, skat.
Meget ked af det. Vær stærk.
Ja.
Jeg beder for dig hver dag.
Også mig.
Så vær stærk.
Jeg prøver.
Okay.
Mor? Vi må sige farvel.
Jeg skal videre til noget andet.
Okay.
-Tak, Maya. Elsker dig. Farvel. -Jeg elsker dig, mor. Farvel.
Jeg ved ikke, om det var, fordi hun spurgte ind til Mayas behandlinger,
hvad de gav hende eller ting,
hun ikke måtte tale med sin datter om,
men desværre anklagede Cathi Bedy
Beata for at være upassende under den telefonsamtale.
SUSPENDERET AFVENTER RETTENS INSTRUKSER
Hun prøvede at få Beatas rettigheder suspenderet.
Beata er stærk, men det knuste hende.
…KLAR TIL AT GIVE OP JEG KAN IKKE LEVE SÅDAN LÆNGERE.
DE ER ONDE MONSTRE, DER ØDELÆGGER MIG LIDT EFTER LIDT
Hr. Kowalski, kendte du til
kriminalefterforskningen af din kone?
Den har jeg aldrig hørt om.
Du gav vist en forklaring til betjent Graham, ikke sandt?
Ja, men jeg vidste ikke, den blev optaget.
Jeg gav ikke samtykke.
Du fortalte dem, at du efterforskede børnemishandling, ikke?
Jeg havde skilt på og identificerede mig selv.
Jeg ville afhøre ham.
Vi satte os og fik en behagelig samtale.
LYDOPTAGELSE AF BETJENT GRAHAMS AFHØRING
Kan du fortælle lidt om dig og din kones forhold?
Som i ethvert andet ægteskab har vi op- og nedture.
Man er ikke enige om alt, vel?
Er I nogensinde uenige om Mayas pleje?
Nej, og jeg kender min kone.
Hun bliver oppe til klokken tre om morgenen for at lave research.
Jeg lytter både til hende og lægerne.
Først og fremmest lægerne.
Søger Maya opmærksomhed fra sin mor?
Vil hun behage sin mor?
Mor ønsker, hun er syg, så jeg er syg for mors skyld.
Det håber jeg ikke.
Lad os ikke forveksle kærlighed og ømhed, omsorg og misbrug,
der kan finde sted parallelt.
Ja.
Der er meget, jeg ikke er enig med hende i,
men hun ville ikke skade sine børn med overlæg.
Jeg sværger på mit liv.
-Elsker du din kone? -Jeg elsker hende.
Men…
Hun er påtrængende,
og det bliver værre nu.
Hun vil ikke samarbejde.
-Det er en kompliceret sag. -Ja.
Og det er meget muligt,
at nogen kan blive sigtet.
Derfor spørger jeg.
Er du beskyttende eller medskyldig?
Jeg beskytter mine børn.
Er dine børn din første prioritet?
Jeg sværger på mit liv, på mine børns liv.
Nå. Jeg sætter dig og din kone i fængsel,
-hvis Maya får det bedre. -Hvis jeg gør noget galt.
-Helt sikkert. -Ja, det accepterer jeg.
Hvis Maya blev udskrevet i morgen,
ville du så acceptere det,
hvis barnet ikke får kontakt med sin mor?
Ja.
Øjeblikkeligt.
Skulle Jack vende sig imod Beata?
Det går jeg ud fra.
Det ville gøre deres sag nemmere.
Han sagde, at han ville vælge sine børn over sin kone.
Som han skal sige.
Siger du andet, bliver det holdt imod dig.
Det er det eneste rigtige svar.
Jeg tog hjem og fortalte Beata, hvad der var sket.
"Hvad har du sagt? Hvorfor gjorde du det?"
Jeg sagde, jeg ikke havde noget at skjule.
Jeg sagde, at de ville give hende skylden,
hvilket skabte meget stress derhjemme.
Hun følte sig forrådt.
63 DAGE I STATENS VARETÆGT
Fr. Bedy, du troede, at Maya var glad, og at hun trivedes
i din varetægt på hospitalet.
Ja.
Maya bevægede ben og hænder uden smerte.
Hun spillede klaver nedenunder
og kom tit omkring på egen hånd på hospitalet.
Så vi så hende få det bedre.
Har du noget svar til det?
RSD er en sygdom.
Hver dag ser det lidt anderledes ud.
Nogle dage kunne jeg visse ting, som jeg ikke kunne andre dage.
Det afhænger af dagen.
Så de tager fejl.
Når vi ser på smerte, og når jeg ser børn i smerte,
viste Maya ikke de symptomer, vi ser hos andre børn med smerte.
Kære dommer. Kærlig hilsen, Maya.
Hej, det er Maya. Jeg ville skrive til dig.
Først skal du have tak for at tage dig tid til at arbejde på sagen.
Jeg ved, du ved, at jeg vil hjem.
Jeg har haft det elendigt de sidste par dage.
Jeg har fået det værre og værre.
Til jul ønsker jeg mig bare min familie.
Jeg græder hver dag, og det gør mig trist.
Jeg fik aldrig sagt farvel til min mor.
Hver dag beder jeg om at komme hjem.
I midten af december 2016
var der en høring, en statuskonference.
Vi holdt konstant statuskonferencer
og Varinia Van Ness kom med som advokat.
Barnet har diagnosen CRPS,
hvilket forældrene behandler hende for.
Og forfatningsmæssigt
må forældrene behandle hende, som de ønsker.
Medmindre de…
Vent. Lægen sagde, at CRPS var en af diagnoserne.
Dr. Smith siger noget andet.
Det var en stor magtkamp.
Men uanset hvad vi gjorde,
gav retten altid
hospitalet og dr. Sally Smith medhold.
Det er ikke retten eller de folk,
der skal bestemme hendes behandling,
men hendes forældre.
Vi skal ikke træffe den beslutning. Vi bør ikke være her, dommer.
Fr. Van Ness, fald ned.
-Må jeg stille endnu et spørgsmål? -Ja.
Kan det lade sig gøre,
at hun kan se sin mor og kramme hende?
Desværre ikke.
Ikke i dag.
Det gav aldrig mening,
hvorfor hun blev nægtet at give sit barn det kram.
Og da vi forlod retsbygningen den dag,
var Beata knust.
Knust.
Og til den dag i dag ved jeg,
at ingen af os kan få det kram tilbage.
Det kram er væk.
Havde det udviklet sig anderledes med krammet?
Det tror jeg.
Ja.
87 DAGE I STATENS VARETÆGT
Den dag skulle vi til fødselsdagsfest hos naboen.
En børnefødselsdagsfest.
Hun sagde: "Jeg pakker gaven ind,
men jeg tager ikke med.
Jeg vil sove. Jeg har migræne."
Kyle og jeg tog til festen.
Da vi kom hjem,
var hendes dør lukket.
Vi troede, hun sov.
Så vi satte os ned og så tv.
Senere den aften
bankede det på døren.
Det var hendes bror, Peter.
Peter gik rundt i huset.
Han gik ud i garagen.
Der lød et skrig…
…som jeg aldrig glemmer.
Det er mit navn på polsk.
Jacek.
Han skreg så højt, at jeg vidste det.
911, hvad er der sket?
Hun har hængt sig selv i garagen.
Mor!
-Nej… -Bliv på linjen.
Hvor gammel er hun?
Toogfyrre.
Åh gud.
-Mor! -Nej, gå ikke derud.
Jeg sender en derud. Lad alt være, som du fandt det.
Okay, send én.
De er på vej.
Gav din kone dig tegn på, at det ville ske?
Nej, men min datter er syg. Derfor startede det.
Sygdommen alene var forfærdelig.
-Det er min advokat. Må jeg svare? -Ja.
-Hej, Debra. -Åh gud!
-Det er jeg ked af. -Debra, jeg er så syg.
Det er jeg ked af.
Jeg er så ked af det. Dommeren var så kold.
Det er det, der skete.
Det er, fordi han afslog hende.
Det dræbte hende.
Hun talte ikke om andet hele vejen hjem.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal fortælle Maya det.
Jeg kan ikke bare sige det og så gå.
Okay.
Tak, Deb. Farvel.
Jack ringede og fortalte om sin kones selvmord.
Jeg var knust.
Jeg kunne ikke tro det.
FRA: BEATA KOWALSKI EMNE: TIL DOMMER LEE E. HAWORTH
DIT HJERTE ER ET ISBJERG!
Beatas besked til dommer Haworth
gør det klart,
at hun ville have sit barn ud af hospitalet.
DU TILLOD DEM AT ØDELÆGGE HENDE.
Hun var meget bekymret for,
hvad deres behandling gjorde ved hende.
JEG HÅBER, DU VIL TAGE ANSVAR FOR "MIN DATTERS FYSISKE TILBAGEGANG,
DER FORVÆRRER HENDES CRPS OG FØRER TIL EN LANGSOM DØD."
Hun ville sikre sig, hendes barn kom ud derfra.
Hun så ingen anden udvej.
TAG DIG AF MAYA OG FORTÆL HENDE, HVOR MEGET JEG ELSKER HENDE.
SIG TIL KYLE, AT JEG ELSKER HAM OG HÅBER,
HAN BLIVER EN STÆRK OG GOD MAND MED EN GOD FREMTID TÆT PÅ GUD.
JEG KAN IKKE LÆNGERE HOLDE UD AT VÆRE VÆK FRA MAYA
OG AT BLIVE BEHANDLET SOM KRIMINEL.
JEG KAN IKKE SE MIN DATTER LIDE.
MAYA HAR IKKE VÆRET HJEMME I TRE MÅNEDER. ELSKER JER ALLE. BEATA.
BEATAS E-MAIL TIL FAMILIEN SET EFTER HENDES DØD
LÆGE #1 - FANDT UD AF DET I DAG. KETAMIN-PIGENS MOR BEGIK SELVMORD I GÅR.
MIN FORUDSIGELSE VAR KORREKT.
LÆGE #2 - DET ER FORFÆRDELIGT.
VI GJORDE DET RIGTIGE, MEN DET ER FORFÆRDELIGT.
LÆGE #1 - JEG HAVDE EN ANDEN MOR, DER GJORDE DET SAMME.
VI GJORDE UDEN TVIVL DET RIGTIGE FOR BARNET.
Hej, mor!
Hej, Maya.
Hvordan har min solstråle det i dag?
Jeg savner dig, mor.
I lige måde.
Jeg savner dig hvert sekund.
Jeg savner, at du kommer hjem fra arbejde.
At kramme og holde om dig.
Jeg savner at svømme i poolen med dig.
Jeg savner det hele.
Luk øjnene og lad, som om jeg er der.
Det er ikke det samme, men vær stærk og mist ikke håbet.
Jeg er ked af det. Jeg vil hjem.
Jeg gør alt. Det lover jeg dig.
Kort efter Beatas død
lod de mig tage Maya
med til en specialist på Rhode Island.
Dr. Chopra.
Han undersøgte hende,
hvilket bekræftede hendes CRPS.
Han sendte sin rapport til retten.
Ikke længe efter blev Maya udskrevet i min varetægt.
EFTER 92 DAGE I STATENS VARETÆGT
Maya, vi er så glade for at se dig.
Godt, du er hjemme.
Skal vi bede sammen?
Ja.
Herre Jesus, jeg tager nu dit dyrebare blod
og stænker det over Maya og min familie.
Jeg overgiver min familie til dig.
Pas på os og pas på Maya.
Amen.
FIRE ÅR SENERE
Min mor var meget omsorgsfuld.
Hun var kærlig, loyal, intelligent.
Det er svært at vælge adjektiver,
for når jeg tænker på min mor,
kan jeg ikke bare beskrive hende med et par ord.
Efter at være holdt fanget i tre måneder
fik jeg besked om, at jeg skulle hjem til normalen.
Det var det rart at høre.
Mine bønner var blevet hørt.
Hele min families bønner var blevet hørt.
Men jeg har mistet et af de vigtigste mennesker i mit liv.
En person, jeg ikke engang kunne sige farvel til.
Ja, det var det værste.
Jeg troede, jeg ville se hende igen,
selvom det måske tog et år.
At få at vide, at det aldrig vil ske…
Vi holder en pause.
Du får noget vand.
Da Maya blev udskrevet i 2017,
skulle vi følge instrukser fra retten.
Hun måtte ikke få ketaminbehandlinger,
så alt skulle ske langsomt.
Det tog over et års fysioterapi
for at få hende fra kørestol til krykker.
Et år efter kunne hun gå rundt.
Men hun havde stadig smerter.
Mange smerter.
Hun kunne få tilbagefald når som helst.
Maya kan gå nu.
Ja, Maya kan gå nu.
Hun er stadig svækket i benene.
Stå op. Sådan.
Hun er kommet enormt langt,
men hun har CRPS,
og den diagnose skal hun leve med.
Vi gør vores bedste.
Men børnene bliver aldrig de samme.
Det er svært at forstå, hvad Beata gik igennem.
Hun troede, det var den eneste måde at få sin datter ud.
Jeg savner hende.
Men jeg kan føle mig vred.
Det er svært at spille begge roller.
Man kan aldrig erstatte deres mor.
Der må komme noget godt fra alle de lidelser.
Jeg har været journalist i over fem år,
og man når ikke frem til sandheden
ved at acceptere det umiddelbare uden at belyse det.
Dette område skulle belyses.
I 2019 dækkede jeg socialt arbejde på børneområdet i Sarasota,
da jeg stødte på Kowalski-familiens sag.
Den var bare så tragisk, så kompliceret.
Da jeg hørte, at Beata Kowalski havde taget sit liv,
ramte det mig hårdt.
Jeg ville tage historien, og jeg ville gøre det ordentligt.
Jeg begyndte at grave.
En del af efterforskningen var at tale med familien Kowalski.
Jeg interviewede dr. Sally Smith
for at få hendes version,
og dr. Smith holdt fast på, at hun ikke havde gjort noget galt.
Men jeg fandt ud af, at dr. Smiths holdninger
afveg meget fra andre læger, også Mayas læger,
dr. Kirkpatrick og dr. Hanna.
I januar 2019 blev min artikel om familien Kowalski bragt,
og jeg ville videre til andre projekter.
Men så begyndte jeg at få opkald og e-mails,
og jeg indså, at det var meget større end familien Kowalski.
Optager. Take Care of Maya…
-Ashley, optagelse to. -Take Care of Maya…
Vivianna, optagelse ét.
Da jeg læste artiklen i Sarasota Herald Tribune,
indså jeg, at det var meget større, end vi troede.
Farvel.
Jeg indså, at mange andre gennemgik det samme.
Jeg kunne ikke tro det.
Han får anfald! Vender det hvide ud af øjnene og ryster.
Han trækker ikke vejret. Svag puls.
Hun begyndte at kaste op.
Så begyndte hun at få blå mærker.
Jeg skyndte mig på hospitalet.
-Ring 911. -Ring 911.
Vi ringede til 911, som vi havde lært.
Jeg sidder ved mit bord og begyndte at høre om flere familier.
Folk, der var taget til lægen med deres børn og var blevet mål for systemet.
De fandt brækkede ribben. De fandt en hjerneblødning.
De fandt gamle og nye hjerneblødninger.
Jeg sagde: "Hvad mener du? Hun er her, fordi hun har mærker."
Så mødte jeg Sally Smith.
De var vanvittige og desperate.
Og én ting, de havde tilfælles,
var dr. Sally Smith og Johns Hopkins-børnehospital.
Hun så os i mindre end ti minutter.
Så blev min mand anholdt for grov børnemishandling.
Vi blev anholdt og fængslet, og mine børn endte i pleje.
Familierne søgte hjælp til deres barn, og nogle af dem gik ud i håndjern.
Jeg har lavet næsten alle evalueringer af børn
indlagt på børnehospitalet de sidste 30 år.
Jeg er meget fornuftig og omsorgsfuld,
og det er ikke min mission at splitte familier ad.
På hospitalet…
Den måde, de talte om min mor,
er ret sindssygt.
LÆGE - VI KUNNE FLYTTE HENDE TIL EN VIDEOOVERVÅGET STUE.
HUN SIDDER I SENGEN MED EN BÆRBAR.
VI SKAL MÅSKE OVERVÅGE HENDES ONLINE AKTIVITET.
HENDES MOR KAN FINDE PÅ HVAD SOM HELST.
De overbeviste mig om, at min mor gjorde ting ved mig.
At hun opdigtede min CRPS.
Det er noget vrøvl.
Det ved jeg nu.
Først var jeg forvirret,
og den forvirring blev til vrede.
Jeg blev holdt fanget på hospitalet.
Væk fra min familie, mine venner og skolen.
Væk fra dem, jeg elsker.
Det var meget frustrerende.
Men jeg holdt det inde.
Fordi jeg har to forældre,
der altid har lært mig at være venlig og respektfuld,
så det var jeg.
Ved du hvad?
Vi prøvede at samarbejde.
Men intet ændrer sig, hvis man tier stille.
Johns Hopkins skal holdes ansvarlig for deres handlinger.
Vi vil have retfærdighed for mor.
Du skal vide, at opkaldet optages.
Er det okay med dig?
Det er fint.
De ville bestille en prøve.
Blev det ordnet?
Det kan jeg ikke se.
Okay, den første var for Nomenda,
og den anden var…
Han indtalte en besked til dig. Så sendte han en e-mail.
-Okay, Beata. -Dommeren tillader hende en telefon.
-Det står i retskendelsen. -Hold op med at optage.
Beata var sygeplejerske, ikke advokat.
Men hun vidste, hvad hospitalet havde gang i.
Hun dokumenterede alt.
Alle e-mails, alt skriftligt, alle opkald.
Dokumentationen gør, at vi kan lægge sag an.
For når de siger noget usandt,
har vi sandheden.
Som mor forstod jeg det, da jeg hørte de opkald.
Jeg forstod Beatas frustration.
Det var som en trykkoger.
Jeg kunne mærke trykket stige.
Advokater skal holde følelserne udenfor,
men det kan man ikke.
For hvad, hvis det var éns eget barn,
der oplevede ekstrem smerte,
og man så fandt håb hos lægerne.
Så bliver det hele revet væk.
De fleste giver op.
Ikke fordi de vil,
men fordi de er oppe imod et stort selskab og staten.
De fleste forældre har ikke evnerne, midlerne, styrken eller advokaterne
til at kæmpe, så de indvilliger i en sagsplan.
Min advokat sagde, at det ville være sikrest og hurtigst at tage sagsplanen.
En sagsplan er, at en forælder vælger at følge det,
staten kræver af dem.
FORÆLDREUNDERSØGELSE
En tjekliste for at få sit barn tilbage.
ANSÆTTELSESBEVIS
VREDESHÅNDTERING
PARTERAPI
Det er nemmere at gennemgå sagsplanen, selvom man er uskyldig.
Men hvis man underskriver sagsplanen,
lader man hospitalet slippe for ansvar.
Familien Kowalski tog ikke en sagsplan.
Det ville Beata ikke.
Hun vidste, hun havde ret, og hun ville kæmpe.
Jeg ved ikke, om det var kalkuleret,
men det fik dem til at skille sig ud.
Vi kan sagsøge, fordi hun så aggressivt gik til dem.
Så vi går efter hospitalet,
dr. Sally Smith og Suncoast,
baseret på såkaldt "følelsesmæssig trauma,"
hvilket betyder, at de vidste, hvad de gjorde,
og at det gjorde hende fortræd.
De bør derfor betale skadeserstatning,
der skal straffe dem for deres forseelser.
Den unge pige, Maya, repræsenterer håb for os alle
for at standse Sally Smith og systemet.
De vil høres.
De vil fortælle deres historie,
de vil have, at hospitalet og dr. Sally Smith hører dem.
Folk skal vide, at jeg ikke løj,
og at andre familier, der gennemgår noget lignende,
heller ikke lyver.
Jeg har CRPS.
Min mor gjorde mig ikke syg.
Jeg ville ønske, folk ville tro på mig.
Fr. Kowalski, løft venligst højre hånd.
Sværger du på, at dit vidneudsagn
er sandheden og kun sandheden?
Ja.
Vi optager.
Klokken er 9.57 den 28. august, 2020.
Dette er begyndelsen på Kyle Kowalskis udsagn.
Vi optager. Den 15. oktober 2021, kl. 9.21.
Det er fem år siden, vi lagde sag an mod Johns Hopkins.
Vi sover ikke om natten. Vi tænker på det hele tiden.
Den er nu 2.41. Vi stopper optagelsen.
Det er helt brutalt.
Søgte I efter en anden læge,
der kunne udføre en ketaminkoma?
Det ved jeg ikke.
Den eneste, der ved det, er desværre død.
Mener du din afdøde kone, Beata Kowalski?
Det stemmer.
I din erklæring sagde du, at du
"nægtede at opsøge læger eller hospitaler."
-Sagde du det? -Ja.
Hvorfor nægter du det?
Det siger vel sig selv.
Sidst, jeg var på et hospital,
blev jeg tilbageholdt i tre måneder.
Jeg hader at være hos lægen.
Jeg hader at være på hospitalet.
Okay.
Næste gang du får et udsagn fra min datter, skal du bruge en anden taktik.
Hun tager det hårdt, og du skal være forsigtig.
Særligt med et lille barn.
Jeg kan huske,
at sygeplejerskerne talte om mig.
"Hun er en løgner. Tro ikke på hende.
Hun har ikke smerter." Det sagde de om mig.
Det sagde de til folk.
Du aner ikke, hvor traumatisk det var for mig.
Hvor vover du at spørge, hvorfor jeg er bange for hospitaler?
Er du vanvittig?
Min mor døde, og jeg skal aldrig se hende mere.
Aldrig!
Jeg skal i skole og høre piger tale om,
hvordan de tager på shopping med deres mor.
Hvordan de laver alt muligt.
Ved du, hvor svært det er at høre den slags?
Seriøst?
I traumatiserede mig!
-Skal vi holde en pause, Maya? -Ja.
Okay. Vi kan stoppe optagelsen.
FAMILIEN KOWALSKIS ADVOKATS KONTOR
Vi er i sidste fase før en retssag.
Så folk bliver sent oppe.
Der er papir overalt.
Vi indgiver begæringer. Vi får eksperter hertil.
Kommer de alle for ketaminbehandlinger hos dr. Hanna?
Og vi er begyndt at dykke ned i de love,
Johns Hopkins anvendte til at opkræve betaling fra forsikringsselskaberne.
De opkrævede dem for tre måneders CRPS-behandlinger.
Den præcis samme sygdom,
som Sally Smith sagde i retten, at hun ikke havde,
og som forældrene havde opdigtet.
Modparten får det svært.
Derfor har de kæmpet med næb og klør
for at skjule ting for juryen.
Og vi fandt ud af, at hospitalet hyrede en tidligere dommer
fra appeldomstolen, der står over vores domstol,
så Johns Hopkins får en stærk juridisk repræsentation.
Den 4. april vælger vi en jury,
og så skal vi i retten.
TRE DAGE FØR JURYEN UDVÆLGES
Hej, Maya.
Hvor er Kyle?
-Der er han. -Hej.
-Går det godt? -Ja.
I går morges
fik vi en kendelse om, at vi skulle i retten.
Vi var ellevilde.
Så omkring klokken 13.30
fik vi den anden kendelse fra appeldomstolen
om at udsætte retssagen.
Så…
Vi skal ikke i retten på mandag.
Klarer du dig Maya?
-Det gør jeg vel. -Vi får dem.
-Men… -Vi får dem.
Det tager bare lidt længere tid.
Hvor mange år har vi hørt det?
Hør her, Maya.
Du kan være sikker på, at de ikke har en sag,
for de kæmper hårdt for at holde os ude af retssalen.
Det sidste på planeten, de ønsker,
er, at familien Kowalski fortæller deres historie i vidneskranken.
Det er udholdenhed, der vinder.
EFTER AT HAVE VENTET FIRE ÅR PÅ DERES DAG I RETTEN,
HAR APPELDOMSTOLEN UDSAT RETSSAGEN,
MENS DE AFVENTER DERES BESLUTNING OM AT TILLADE SKADESERSTATNING.
De er bange for at se os i retten.
De gør alt for at holde os ude og forsinke det.
Vi må ikke føle os besejret som familie.
At miste min mor
om alt den stress, det har givet min far,
der skal tage sig af sine børn og gennemgå alt det her.
Det skal vi ikke vide resten af vores liv.
Vide hvad?
At vi tabte.
Selv når sagerne blev droppet eller omstødt, var skaden sket.
Børn er blevet traumatiseret,
og forældre har fået deres ry ødelagt.
Anklagerne blev droppet, og jeg blev fundet uskyldig,
men folk skrev alligevel, at jeg skulle begå selvmord,
at mine børn bør sendes i pleje,
og at de håber, jeg aldrig får dem igen.
De prøvede at splitte hendes far og mig ad.
De ville have os til at skændes og bebrejde hinanden.
Jeg mistede mange venner.
Jeg mistede mit hjem og mit job.
Min datter.
Jeg har lært ikke at tænke over det, for nu er hun hjemme, og…
Beklager.
Men får ikke tilbagebetalt pengene for advokater og eksperter.
Man får gæld. Vi lavede næsten konkursbegæring.
Det er vanvittigt.
Jeg tilbragte over 300 dage i fængsel, før de endelig droppede anklagerne.
De ødelagde mit liv.
Det er en skræmmende følelse
at vide, at andres ord kan forandre éns liv.
Der er stort pres på børnelæger
for at fastslå,
om noget er misbrug eller et uheld.
Men de sager er for komplicerede til at være sort-hvide.
De er ofte i en gråzone.
ØDELÆGGENDE DIAGNOSE
Når kun én persons ord har værdi,
begynder meninger, fortolkninger, perspektiver og fordomme at spille ind,
og det begynder at spille en stor og måske farlig rolle.
Siden 2016 har jeg sendt et julekort til Sally Smith
med vores families billede,
så hun mindes om en familie, hun forsøgte at splitte uden held.
Et år skrev hun overraskende tilbage.
Hun skrev:
"Kære hr. og fru Graham. Jeg modtog igen jeres kort.
Jeg er ked af, I stadig er så vrede
over min rolle i efterforskningen angående jeres søn.
Der er et foruroligende antal
af sager med misrøgte børn i Pinellas County.
I er meget insisterende på, at jeres søn ikke er iblandt dem.
I skrev i beskeden,
at Tristan fik endnu en diagnose,
og hvis muligt vil jeg gerne vide, hvad det var,
så jeg kan tage det med i mine betragtninger.
Jeg prøver altid at være grundig,
men måske
skal jeg være forsigtig med 'gråzonerne.'"
Om der er gråzoner.
Det er baseret på hendes mening.
Der har været så mange sager
med påvirkede familier, der er blevet falsk anklaget.
Hvor mange gange kan man tage fejl og ødelægge liv, før de siger:
"Nok er nok. Nu skal vi ændre det."
Hvad vil det kræve?
DEN 5. APRIL 2022 FIK FAMILIEN KOWALSKI EN HØRING,
SÅ DE KAN BEDE OM, AT SAGEN FORTSÆTTER.
Det skal nok gå.
Alt er fint.
Retssal H.
De forhindrede os i at udvælge juryen mandag.
Det er nu tirsdag,
og vi har en chance til for at komme foran dommeren
og se, om vi kan fortsætte med sagen
fra i morgen med juryudvælgelsen.
Hvis ikke skal vi nok leve med det et år mere.
Vi skal bare af den her forfærdelige rutsjebane.
I går skrev jeg en erklæring,
jeg vil læse op i retten i dag,
og jeg håber, de for én gangs skyld lytter til mig.
De skal vide, at min mor var et godt menneske.
De skal vide, hvor stærk hun var, og hvor beslutsom hun var.
Jeg tager derhen for hendes skyld.
Retssagen betyder alt for dem, for ellers er der ingen afslutning.
Verden skal høre deres historie.
Det betyder ikke, at alt er godt, men i det mindste kan de komme videre.
Alle bedes rejse sig. Retten i Sarasota County er nu sat.
Dommer Hunter Carroll præsiderer.
Tag venligst plads.
Jeg har rykket 2000 sager for at få plads til denne,
men vi passerer nu mulighedsvinduet for at starte sagen.
Sådan ser jeg på det.
Det forstår jeg, dommer,
men der er formildende omstændigheder,
og jeg har mulighed for at reducere sagen
til det absolutte minimum for at få den afsluttet.
Hvad vil du gøre ved, at appeldomstolen
har udsat retssagen?
Jeg kan ikke godkende juryudvælgelsen uden en retsdato.
Jeg ser ingen begrænsninger
i domsmyndigheden til at udvælge en jury,
og jeg vil gøre alt, der er nødvendigt,
for at få sagen for retten inden fristen.
Er der flere kommentarer?
Det er ikke muligt.
Jeg har nået et punkt,
hvor der er for mange usikkerheder.
Så jeg vil fjerne sagen fra retslisten.
Jeg vil træffe kendelse om at udsætte retssagen
indtil den 4. maj 2022
eller efter rettens kendelser.
Skal vi drøfte andet i dag?
Ja, høje dommer.
Familien Kowalski vil gerne tale med retten.
Det er usædvanligt. Hr. Hunter, hvad tænker du?
Jeg ved ikke, hvor det fører hen. Det er ikke en god idé.
Det er nok bedst at lade det ligge.
Vi tager en pause. Jeg forbereder kendelsen.
Okay, tak.
-Okay. Mange tak. -Høje dommer.
Retten holder pause.
Jeg kan ikke…
DOMMEREN BEKRÆFTEDE, AT RETSSAGEN UDSÆTTES PÅ UBESTEMT TID,
INDTIL APPELDOMSTOLEN AFGØR,
OM DER KAN INKLUDERES SKADESERSTATNING I SAGEN.
Ja.
Hjerteløse svin.
De vil fortsætte med at give os knubs.
De er pisseligeglade.
Ti nu stille. Jeg vil ikke høre det mere.
Kom her.
Det er ikke fair, far. Det slutter aldrig.
Det slutter aldrig, far.
Intet virker.
Jeg beder hver aften.
Det hjælper ikke.
Børnene er knust.
Jeg er knust.
Det tærer på én.
Men hvis vi giver op og klapper i,
vil det ske igen.
Det er bare et spørgsmål om tid.
Det stopper ikke med familien Kowalski eller bare i Florida.
Familier over hele landet
er blevet anklaget for børnemishandling.
Nogle familier har siddet fast i systemet i årevis i kampen mod anklagerne.
Nogle forældre sidder stadig i fængsel.
Familien Kowalski forsvarer de forældre
og prøver at skabe opmærksomhed på problemet,
der er forbundet med skam og mørklægning.
Tempo.
Vinduerne er lukket herude.
Beatas stemme skal høres.
Er vi i fokus?
Mayas stemme skal høres.
Ja. Godt. Tak.
Er du okay?
Jeg vil tale.
Men det kan jeg ikke uden at græde.
Jeg hader at græde.
Du må gerne græde.
Det er normalt.
Du skal tale for dig selv nu, for mor er der ikke.
Luk øjnene og lad, som om jeg er der.
Det er ikke det samme, men vær stærk.
Mor, hvis du ser med, skal du vide, at jeg elsker dig.
Jeg sender dig kys.
Du ved, de er fra mig.
"Kære mor.
At sige, at livet har været fucked op efter din død,
er nok den største underdrivelse tænkeligt.
Far, Kyle, og jeg har alle måttet tilpasse os dit fravær.
Far distraherer sig
ved at hjælpe naboerne med maleprojekter.
Kyle gør sit bedste for at flygte ved at fiske i timevis.
Da det blev for udmattende at fokusere al min energi på skolen,
begyndte jeg at bruge al min fritid med venner
uden for huset og væk fra minderne.
Men så snart vi kommer hjem,
er vi tilbage i virkeligheden.
Vi savner dig.
Jeg savner dig.
I fem år er vi blevet lovet en retssag.
Men jo tættere vi kommer på en dato,
jo længere bliver den udsat.
Selvom vi har mistet modet, giver vi ikke op.
Vi kæmper for dig,
og vi kæmper for de tusindvis af andre familier,
der er endt i de samme uheldige omstændigheder.
Vores dag kommer. Jeg elsker dig."
Jeg elsker også dig.
Vores familie er baseret på kærlighed.
Ærlighed.
Tillid.
Som forældre prøver vi at gøre det bedste for vores børn.
Man gør alt for dem.
Det gjorde Beata og jeg.
TILLYKKE MED FØDSELSDAGEN, MOR
DEN 7. OKTOBER 2022 APPELDOMSTOLEN
GODKENDTE ØNSKET OM AT SØGE SKADESERSTATNING.
RETSSAGEN ER SAT TIL D. 11 SEPTEMBER 2023.
PÅ DET TIDSPUNKT VIL DET VÆRE 2.530 DAGE SIDEN, MAYA BLEV UDSKREVET.
I DECEMBER 2021 VALGTE DR. SALLY SMITH OG SUNCOAST-CENTRET
AT INDGÅ FORLIG I DERES DEL AF SAGEN.
DR. SALLY SMITH AFVISTE AT BLIVE INTERVIEWET TIL DENNE FILM.
HOSPITALET UDSTEDTE FØLGENDE ERKLÆRING:
VORES PRIMÆRE PRIORITET PÅ JOHNS HOPKINS-BØRNEHOSPITAL
ER ALTID VORES PATIENTERS OG DERES FAMILIERS SIKKERHED OG PRIVATLIV.
DERFOR FØLGER VI FORTROLIGHEDSLOVE, DER BEGRÆNSER OS AT FRIGIVE OPLYSNINGER.
VORES PRIMÆRE ANSVAR ER ALTID FOR DET INDBRAGTE BARN,
OG VI ER JURIDISK FORPLIGTET
TIL AT UNDERRETTE DE SOCIALE MYNDIGHEDER,
NÅR VI OPDAGER TEGN PÅ MULIGT MISBRUG.
MYNDIGHEDERNE UNDERSØGER SAGEN OG TRÆFFER BESLUTNING OM,
HVAD DER ER I BARNETS BEDSTE INTERESSE.
DOMMER LEE E. HAWORTHS ERKLÆRING:
BESLUTNINGER OM KONTAKT MELLEM MAYA OG HENDES FAMILIE
VAR BASERET PÅ ANBEFALINGER
AF EN ANERKENDT LÆGE OG ANSATTE,
DER FUNGEREDE SOM EKSPERTER.
EN DOMMERS AFGØRELSE BASERES PÅ FREMLAGTE OPLYSNINGER OG BEVISER,
DER VIRKER TROVÆRDIGE, HVILKET VAR GÆLDENDE I DENNE SAG.
KÆMPER DU, ELLER NOGEN DU KENDER, MED MENTALE LIDELSER
ELLER SELVMORDSTANKER,
KAN DU FINDE FLERE OPLYSNINGER PÅ WANNATALKABOUTIT.COM
KOWALSKI-FAMILIEN ER EN AF MANGE.
DE SIDSTE FIRE ÅR ER HUNDREDVIS BLEVET ANKLAGET FOR MISBRUG
AF FORSKELLIGE LÆGER OG HOSPITALER.
Vores søn Leo blev født med en sjælden genetisk lidelse.
Der var noget galt med hans højre ben.
Hun græd og bevægede sin arm på en underlig måde.
DHS sagde, at vi skulle tage til lægen.
Vi tog på skadestuen, og de tog et røntgenbillede af hende.
Børnelægen kom ind og sagde,
at traumet i hovedet uden tvivl var forårsaget af vold.
De ignorerede hans sygehistorie.
Der blev aldrig udvist fornøden omhu.
Jeg spurgte, om det kunne være en sygdom?
Min søn er aldrig blevet gjort fortræd.
"Ja, men det er en baby, der ikke kan tale,
så vi går med vold." Så gik han.
Jeg troede, jeg gjorde det rigtige ved at tage mit barn på hospitalet,
og jeg anede ikke, hvad konsekvenserne ville være.
Vi gik derind med to babyer og tog derfra uden nogen.
Jeg sad 15 år i fængsel.
Min far har siddet i fængsel i 26 år.
Man er ikke uskyldig, indtil det modsatte er bevist,
man er skyldig, indtil man beviser sin egen uskyld.
Jeg kan ikke tro, systemet er sådan,
når det skal beskytte børn.
Vi troede aldrig, det ville ske for os.
Men det kan ske for alle.
Traumet varer for evigt.
Tekster af: Christian Vinther