Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
En god film fører dig til steder, du aldrig havde drømt om.
Og hvis det sker i et tempel,
en bygning dedikeret til det,
er oplevelsen transcendental.
Opera har paladser,
balletten har paladser,
malerier har museer.
Film fortjener den magiske verden,
som var de store filmpaladser.
Som enhver anden hellig bygning
går man i biografen
for at opleve et åndeligt øjeblik.
Vi er historiefortællende væsener. Alle vores forestillinger om kærlighed,
land og tilhørsforhold
kommer fra en historie.
Og den eneste kunstform, der kan rumme en menneskelig oplevelse, er film.
Når vi kan opleve en film i et miljø, vi kan overgive os til,
bliver vi opslugt,
helbredt, løftet op
og forbundet med vores sjæl.
Så for mig er The Egyptian et tempel.
Mange gange har jeg været på bunden.
Hvor jeg er ved at opgive det liv og sige: "Det er meningsløst."
Så har film løftet mig op igen.
Med det rette drama, den rette gyserfilm,
den rette tegnefilm.
Måske en Capra.
Glædelig jul!
Eller en Keaton.
Det ryster op i en.
Kom nu!
Raging Bull.
Den tynde røde linje.
Road to Perdition.
De film har sat sig fast i mig.
Det føles så ægte for mig, som om jeg er i en magisk verden.
Det sker faktisk.
Oplevelsen med at gå ind i mørket med fremmede og hallucinere sammen,
og så komme forandrede ud.
Det er en gruppeoplevelse,
og det giver lov til at føle det.
Selve biografrummet, hvor filmen bliver vist,
spiller også ind i folks forhold til en film.
Med The Egyptian går man ind og tænker: "Sådan."
Hele oplevelsen er showet,
inklusive at gå op til biografens facade,
hvor man føres tilbage til Hollywoods glamourøse fortid.
Det er en storslået rejse til en anden virkelighed.
Man føres til et sted,
som måske ikke er fantastisk i sin historiske nøjagtighed,
men er storslået arkitektur.
Man mærker biografens storslåethed.
Man opsluges af hele det miljø.
Som en, der helt og holdent tror på ånder og spøgelser,
og på energier indeholdt i rum,
er det, som om bygningerne har minder.
Min far var faktisk med
til åbningsaftenen for The Egyptian Theatre.
Det var Robin Hood.
Han sagde: "Jeg så Douglas Fairbanks." Det var en stor og særlig aften.
Jeg blev forelsket.
Det blev mit yndlingssted at se film.
Jeg rev 1.316 billetter hver aften.
Det var sjovt og spændende at være en del af det,
især premiererne.
Den røde løber, blomsterne.
Mange stjerner,
Marlon Brando og den slags, kom i biografen.
Vi var stolte over at være en del af noget særligt.
Premiere på Ben-Hur i Egyptian Theatre.
Det er allerede udnævnt til en helt unik oplevelse.
Der var mange fantastiske premierer i 60'erne…
Goddag.
…og 70'erne, som Alien…
De tidlige 80'ere.
JORDSKÆLV
JORDSKÆLV PÅ 6,6 RAMMER LOS ANGELES
Jeg kørte forbi The Egyptian.
Bygningen havde store huller.
Vi må bevare The Egyptian for evigt.
Det er så afgørende et sted
for udviklingen af vores måde at se film.
The American Cinematheque gik modigt i gang med reetableringen
for at redde historien og karakteren bag The Egyptian Theatre.
Første gang, jeg så King Kong, var på TV.
Mange i min generation og efterfølgende
har mest oplevet audiovisuelle historier på TV.
Da jeg så Vertigo på det store lærred, indså jeg, at jeg aldrig havde set den.
Selvom jeg havde set den mange gange,
var størrelsen på lærredet en af de vigtigste ting.
I alle templer er overgivelse afgørende.
På et øjeblik forandres ens verden.
Jeg elsker Dommedag nu.
Jeg kan altid se den i biografen igen.
Jeg blev bare så påvirket i biografen af den slags episke film.
Vi har en synder iblandt os.
Jeg så There Will Be Blood og tænkte: "Det vil jeg." Fantastisk film.
Derfor blev jeg filmfotograf.
Jeg tænker altid:
"Vil folk elske at se det her i biografen?"
Jeg husker min første sort-hvid-film,
som var Miraklet på Manhattan,
hvor jeg lærte, at jeg også kunne lide gamle film.
Jeg forstår bedre nu,
hvor fantastisk det er at se film med et godt publikum i en fyldt sal.
Det særlige ved The Egyptian er, at den kan vise nitrat-baserede film,
hvilket er meget usædvanligt.
Kun en håndfuld biografer i USA og verden kan vise nitratfilm.
Film er sarte som vampyrer. De har brug for mørke,
og de er afhængige af en meget mystisk kropskemi.
Jeg elsker den oprindelige måde at vise film på,
for jeg kan lide teksturen og det uperfekte.
Noget ved det føles mere specielt.
Oplevelsen er anderledes.
Der er noget smukt ved den flimren.
Studierne og arkiverne tiltror os deres bedste print.
Man ser print, der er tættere i produktionen
på det originale negativ.
Vi bør kæmpe for steder, der viser fantastiske gamle film,
for det er en afgørende oplevelse, der kan forandre folks liv.
Jeg husker at se Los Olvidados, Buñuels film.
Og jeg kom ud fuldstændig forvandlet.
Jeg tænkte: "Den blev lavet af en mexicansk filmskaber.
Jeg kan tale om min virkelighed i mit sind eller om mit fødested gennem film."
Jeg husker at tage i biografen og se Harold Lloyds The Freshman.
At se denne 80 år gamle film få hele salen til at sprække af grin…
Det er den bedste oplevelse, jeg har haft i en biograf med en komedie.
Peter Bogdanovich sagde, der ikke findes gamle eller nye film.
Kun de film, man har set, og dem, man ikke har set.
For at jeg kunne blive rørt af Mervyn LeRoy…
Jo større, jo hårdere falder de.
…og Douglas Sirk…
Læg telefonen.
Vil du tale med ham? Jeg fortæller, at du er her.
…måtte de vente på mig.
Hvis vi kan bevare de oplevelser,
som de ønskede det fremvist, er det en hellig pligt.
The Egyptian kræver seriøs renovering, og det får den,
og det er takket være penge fra Netflix og American Cinematheque.
På The Egyptian arbejder vi på at genskabe og bevare det,
der var der i 1922,
så The Egyptian er et sted, hvor folk kan komme og opleve.
Én, tak.
I filmverdenen findes der kolde screeningsrum,
og der findes varme screeningsrum.
Det er de bedste steder at se en film.
Er filmen fantastisk, er den fantastisk.
Er den dårlig, er den ikke så dårlig.
The Egyptian, selvom den er enorm,
er et meget varmt rum.
Der er magi i The Egyptian.
Man mærker alle de storslåede filmskabere før en selv.
Når historien går i arv, inspirerer den en ny generation.
Man kan stadig gå i The Egyptian
og se film, der først blev vist for flere årtier siden.
Der er en pagt med film ved The Egyptian,
som bliver fornyet, hver gang man er publikum der.
Og som filmskaber mærker man den pagt med publikum.
Man har en direkte forbindelse til filmens oprindelse på dens storhedstid.
The Egyptian findes til at have åndelige øjeblikke.
Tekster af: Jesper Sodemann