Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Sara? -Jeg er næsten færdig.
-Jeg kan ikke mere. -Så brug det andet badeværelse.
Jeg må væk lidt.
Hvad?
Vi ved det jo begge.
Det går ikke mellem os.
Jeg kunne tage til Malaga med Peder.
Skal du på ferie med Peder?
Jeg har brug for at komme væk og tænke.
Okay?
Godnat. Jeg går i seng nu.
Elliot, du skal op nu, min ven.
Daniél?
TAK OG UNDSKYLD
Chimpansen er menneskets nærmeste nulevende slægtning.
Vi må langt tilbage i tiden for at finde…
-Hej. -Hvor er han?
-Derinde. -Tak.
Ingen puls.
Kan du se det?
Han er også kold.
Og meget stiv.
Han må have været død i timevis.
Det ser sådan ud.
Kan du tale med familien?
Okay.
Hej, Helen.
Det er Sara.
Jeg ved, det er tidligt, jeg ringer, men…
Daniél. Jeg prøvede at vække ham,
men han vågner ikke.
Ja.
Mor, vidste du, at folk engang var aber?
Dinosaurerne døde,
og så blev aberne til hulemennesker.
Jeg var også en abe. Kan du være en abe nu, mor?
IFK Norrköping fører med 1-0
i denne åbningskamp i Allsvenskan. David Moberg Karlsson scorede.
Okay. Du får én.
Én!
Nej, du får ikke flere.
Slet ikke flere.
Her, værsgo.
-Hej, far. -Linda, hvor er mine sutsko?
-Hvad siger du? -Mine sutsko!
Jeg skal bruge dem.
Kan personalet ikke hjælpe med at lede?
For fanden. De er jo skøre.
De synger bare "klap i hænderne" som idioter.
-Du må komme. -Ja, jeg kommer.
Godt. Godt.
Ja. Farvel.
Så, så.
-Derinde. -Ja.
-Hej. -Hej.
Ivan, vagtlæge.
Helen. Daniéls mor.
Daniéls far.
Nå. Jeg er her…
Jeg tror, det er bedst, at jeg optager det her.
Det er svært at huske, hvad der bliver sagt, når man er i chok.
Jeg ser det hele tiden i mit arbejde som psykolog.
Ja, selvfølgelig.
Ja…
Det mest sandsynlige er,
at hans hjerte holdt op med at slå, mens han sov.
Kroppen viser ingen tegn på dødskamp.
Selvfølgelig vil vi obducere for at fastslå dødsårsagen,
men det var højst sandsynligt en udiagnosticeret hjertefejl.
Jeg sov på sofaen.
Okay.
Sov du på sofaen?
Jeg har svært ved at sove på grund af maven.
Jeg sover normalt på sofaen for at undgå at blive vækket af Daniél.
Jeg har svært ved at falde i søvn igen. Derfor sov jeg på sofaen.
Du kunne ikke have gjort noget.
Det er vigtigt, at du forstår det, Sara.
Hold da op!
Ja.
-Synes du det? -Ja. Helt sikkert.
-Zlatan. -Hvad siger du?
Hej, min skat. Hej.
-Nej! Har du hund? -Ja.
-Hej! -Det er Zlatan. Min hund.
Jeg har altid drømt om at have hund.
-Fedt. -God dreng.
-Jeg har en. -Er du en god dreng, Zlatan? Ja.
Jeg kommer med vand til os.
Jeg har desværre ingen is.
-Værsgo. -Tak.
Hvad med lidt musik? Sådan.
-Nå. -Nå.
Nå.
Hvad laver du her?
Har du en kæreste?
-Vi holder pause. -Gør vi?
Ja, du sagde, du ville holde pause.
Du sagde: "For at jeg kan være mig selv
i dette forhold, må jeg være alene et stykke tid."
-Hvad hedder du? -Ludde.
-Ludvig.
Jeg hedder Jasse.
Jeg bør nok gå.
Jeg sagde, at jeg kunne ikke mærke, hvad hun ville.
Jeg har det svært med folk, der ikke kan udtrykke behov,
når jeg har behov for at kende deres behov.
Jeg har mødt mange kvinder, jeg ikke har kunnet mærke.
Ja…
-Du mærker mig, ikke? -Du skal ikke røre mig nu.
Nej.
Jeg går nu.
Jeg stikker dig og myrder dig!
Av! Nåde!
Nu har jeg dig!
Når far kommer hjem, æder han dig.
Jeg har lavet en aftale med præsten.
Hun bad dig tænke over, hvilke salmer du ønsker.
Jeg kan lide "Kun en dag, et øjeblik ad gangen".
Har du talt med Elliot om begravelsen?
Jeg sagde, Daniél er på forretningsrejse.
Jeg kan sige det, hvis du vil.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Nej. Det er også okay at vente lidt.
Jeg ringer til folk nu.
Hej.
Hej. Har du flyttet dine ting ind igen?
Jeg kunne ikke bo hos Maja. Det fungerede heller ikke sidst.
-Hvad mener du med sidst? -Det var for at give dig plads.
-Kom. -Vi kunne have talt om det…
Jeg har savnet dig.
Min far ringede.
Min lillesøsters mand er død.
Har du en søster?
En lillesøster, Sara. Jeg har fortalt om hende.
Hun blev boende hos mor efter skilsmissen.
Jeg fandt de perfekte avocadoer. Ligesom du kan lide dem.
Men i hvert fald døde hendes mand bare.
Nedtur.
Far synes, jeg skal med til begravelsen, men han…
Han og Sara, de… Han kan ikke deltage.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Hvad er der galt?
Du har ikke spurgt, hvordan jeg har det.
-Du skal ikke røre mig nu. -Nej.
Kom nu.
Du godeste. Jeg er virkelig ked af det.
-Jeg kommer normalt ikke for sent. -Det er fint.
Velkommen. Sid ned.
-Vil du have en hånd? -Nej.
Okay. Jeg vil bare høre lidt om, hvem Daniél var.
-Hvem han var? -Ja.
Noget, du ønsker, jeg taler om til begravelsen?
Det kan være alt, stort som småt.
Vi blev gift, efter vi fik Elliot.
Men vi mødtes, mens vi læste jura. Og vi flyttede hertil sidste år.
Daniél ville være nærmere sine forældre.
-Jaså. -Og for børnenes skyld, selvfølgelig.
Folk siger, det kun er en halv time i bus, og at de kommer på besøg.
Men problemet er, at ingen gør det.
Du tænker sikkert, der i det mindste er frisk luft,
en stor græsplæne og en mand at dele det hele med.
Men pludselig er han bare væk.
Og det er en modbydelig opførsel.
Hvad med dine forældre? Mor, far? Har du søskende?
En storesøster, men vi har ingen kontakt.
Og dine forældre?
De er døde.
-Hvad tegner du? -Det er en gris. Den er trist.
Den har kun én ven, og det er bare en tyk, gammel vaskebjørn.
Jaså.
Er du også trist?
Savner du far?
Vi kan ringe til ham.
Nej, vi kan ikke ringe til far.
Fordi han er som den der fugl. Den, vi begravede i haven.
Er far død?
-Kommer han ikke hjem i næste uge? -Nej.
Sig som en abe.
Højere.
Meget højere.
Højere!
Højere.
Højere, mor! Højere!
Højere!
-Skal jeg… Behøver du… -Nej.
-Se, mor! En hund! -Ikke nu, Elliot.
Jo!
-Er det din hund? -Ja, det er.
-Hvad hedder den? -Hvad? Zlatan.
Hedder den Satan?
-Nej, han hedder Zlatan. -Satan?
-Zlatan. -Satan!
-Kommer du, Sara? -Satan!
Elliot, Farmor og farfar venter på os.
-Vi må gå nu. Kom. -Nej.
Jeg hørte, der er kaffe hos dig.
Daniél elskede chokolade.
Jeg kan huske, jeg havde købt et stykke chokoladekage.
Jeg satte det på bordet i køkkenet, og så…
Jeg skulle lige ordne noget og gik på badeværelset.
-Hej. -Hej.
Han elsker bolde.
Vil du prøve?
Kom her, Zlatan.
Vi må ikke få en hund, fordi min mor er allergisk.
Ja.
Min far skal brændes.
Han skal ind i en stor ovn.
Vil du gynge?
-Ja. -Ja. Okay.
Vidste du, at din mor elskede at gynge?
-Hej. -Hej.
Højere!
Her kommer jeg!
Jeg flyver!
Du har gjort det godt i dag, Sara.
Ja, rigtigt fint.
Nej, nej! Elliot!
-Av! -Jeg vidste det.
-Det gør ondt. -Kom.
Av.
Sådan. Bare hold hovedet tilbage.
-Beklager det med Olle. -Elliot.
Elliot. Ja.
Jeg troede, han holdt fast.
Men er han okay?
Hans far er lige død, så han er ikke okay.
-Åh, undskyld! -Det er okay.
-Hav det godt. -Ja.
Farvel.
-Hvordan hørte du om Daniél? -Helene…
-Helen. -Helen.
-Undskyld. -Det er fint.
-Jeg kondolerer. -Ja.
-Jeg kondolerer. -Tak.
Helen ringede til far.
Jeg besøgte ham på plejehjemmet.
-Han ville gerne med. -Du kan godt gå nu.
-Farfar? -Ja?
-Så du hunden? -Ja, hvad hed den?
-Han hed Satan. -Zlatan.
-Han er gylden gul. -Ja, det var han.
Okay…
Jeg forstår godt, hvorfor I ikke har haft meget kontakt.
Men jeg måtte ringe til din far. I er trods alt familie.
I tider som disse har man brug for familie.
Jeg tror, det ville være godt, hvis jeg flyttede ind.
Du kan ikke gøre alt selv. Med Elliot.
Og snart får du også en lille ny.
Jeg tager bare fri fra klinikken,
så jeg kan være her på fuld tid.
Det går fint.
Sara, jeg forstår, at du er ked af det.
Jeg er også ked af det.
Vi har begge mistet ham.
Men jeg har mistet mit barn.
Min søn.
Jeg går i seng nu. Elliot skal tidligt op i morgen.
Så ringer jeg efter en taxi.
José, jeg ringer til en taxi.
Helen? Du behøver ikke smile. Den kan genkende dig alligevel.
Er du sur og trist, så klap i hænderne
-Jeg synes, de er så lækre. -Ja.
-Det er ikke dem, jeg normalt køber. -Bager du dem ikke selv?
Har du lært mig at bage, far?
Hold kæft, for fanden!
Hver mandag, hver onsdag, hver evigt eneste fucking dag, tre timer.
Klap i hænderne.
Jeg var hos Lille efter begravelsen.
Jeg tog nogle billeder.
Det er hendes have.
Det er hendes søn, Elliot.
Skal I ses igen?
-Se. Jasse ringer. -Nej, men… Far.
Sig ikke, du stadig ser ham?
Giv mig den!
Hallo.
Hej.
-For helvede, Linda. -Jeg kan ikke snakke nu…
Forbandede, selvoptagede mandebaby!
Nej, jeg er i metroen. Det er en sær finsk fyr, der råber.
-Med verdens mindste pik! -Hvad?
Ja, han er virkelig ubehagelig.
Jeg er snart hjemme, så…
Vi ses. Okay, kys.
Far!
Jeg vil hjem nu.
Far, du bor her nu. Ikke?
Min mor bor her.
Mor!
-Elliot! -Mor!
Elliot?
Mor er her. Hvad er der sket?
Jeg drømte, at far begravede dig i græsplænen.
Skat.
Jeg er her. Ikke i græsplænen.
Læg dig ned.
Skal vi synge sammen?
Hvem banker på?
Ingen anelse.
De må komme tilbage i morgen.
Hej!
-Hvad laver du? -Jeg bankede på, men du åbnede ikke…
Jeg ville bare sige hej og se, hvordan Elliot har det. Næsen…
Ved du, hvad klokken er?
-Halv ni. -Elliot sover.
-Allerede? -Han er fem. Han går i seng halv otte.
Må jeg…
Den kan du ikke tage med ind. Du ved, jeg er allergisk.
-Det var bare noget, mor sagde. -Hvad?
-Ja, hun løj. -Hvad?
Nej, Zlatan. Vent!
Hun fik mig til at love ikke at sige det.
Jeg måtte aldrig sige det, derfor fortalte jeg det ikke.
Zlatan!
-Tak. Skal du ikke have en? -Nej.
-Det må man ikke. -Nej.
-Det må være op over. -Om fire uger.
Jeg har ingen børn, men jeg har Zlatan.
Og Zlatan er en håndfuld. Der er altid noget.
Sætter du dig ikke?
Tænk, at mor løj om, at jeg var allergisk.
Jeg ville bare have en hund.
Jeg tror bare, hun ikke ville have en.
-Det er så typisk for hende. -Hun havde hænderne fulde.
Med en mand, der var utro og gemte sprut i hele huset, mener du.
Hvordan går det?
-Hvad så? -Spøger du?
Det er længe siden, vi har set hinanden.
Ved mors begravelse.
Jeg ville være kommet forbi… Jeg troede bare ikke, du ville se mig.
Hvorfor ikke?
Fordi du sagde: "Jeg vil aldrig se dig igen."
Det var en svær dag.
-Din hund bed præsten. -Det var ikke Zlatan.
Det var min første Zlatan. Jeg mener. Min anden Zlatan.
Jeg synes, du skal gå.
Jeg forstår.
Du, jeg…
Jeg er virkelig ked af, at jeg kom uden at ringe først.
Men der er også noget andet.
Det er far.
Han har det ikke så godt. Han er begyndt at glemme ting.
Nogle gange er han sit gamle jeg, så måske vil du komme på besøg.
Kom.
Du kan sove på sofaen, så du ikke vækker ham.
Hvor er Elliot?
Den er halv ni, vi skal afsted.
Han er allerede gået.
Hvad?
Vi gik tidligt. Han ville gå med Linda og hunden.
Med Linda?
Gik han med Linda?
Ja, sådan blev det i dag.
Men jeg skulle gå med ham.
Ja.
Det er så skønt, at vi kan være sammen. Vi har brug for hinanden.
Ja, helt sikkert.
Der er den onde drage.
Ja.
-Den er ikke ond. Den er sød. -Ja, smukt.
Ja, vi er her hver dag.
-Det er et udyr, der hedder Rød. -Ja. Meget trist.
Nej, vi forlader dem ikke.
-Du forstår det snart, farfar. -Ja, jeg forstår.
Ja. Må jeg ringe tilbage?
Aftalte vi ikke, at jeg fulgte ham i børnehave om onsdagen?
-Jo. -Han kender hende ikke.
Hvordan kan du lade en vildt fremmed…
Hun er ikke en vildt fremmed, hun er min storesøster.
Men Elliot har aldrig mødt hende før. Og du droppede kontakten.
Men søskendeforhold er ofte komplekse. Jeg ser det hele tiden som psykolog.
Linda har sovet her én gang, og Elliot elsker hendes hund.
Elliot har ikke brug for en, der kun dukker op, når det passer hende.
Han har brug for stabilitet og tryghed.
Han har ikke en far længere, hvilket skaber dyb uro hos et barn.
Du er i sorg og kan ikke gøre alt selv.
Om en måned får du endnu et barn.
Du kan knap nok tage dig af det, du allerede har.
Hvad sagde du?
Kan jeg ikke tage mig af Elliot?
Taler I overhovedet om Daniél?
Nej.
Min søn er død, og jeg kan ikke engang begrave ham i ét stykke.
Han ville kremeres. Du sagde, det var fint, bare han fik en gravsten.
Men jeg vil have hele min Daniél der.
Hele Daniél eksisterer ikke længere.
Hvorfor er du så vred?
Sørger du overhovedet over ham?
Måske er det, hvad Elliot har brug for. At se sin mor være trist.
Jeg…
Jeg er her, fordi jeg smed en mobiltelefon i hovedet på min svigermor.
Kom hun til skade?
Bare to sting. Hun siger, jeg er vred.
-At jeg ikke sørger på den rigtige måde. -Der er mange måder at sørge på.
Det er alle her enige om.
-Ikke? -Jo.
Sorg er kærlighed, der er blevet hjemløs.
Jeg forstår ikke, hvorfor vi skal sidde her og tale om det.
Det gør ingen forskel, de er stadig væk.
De kommer ikke pludselig tilbage. Det er meningsløst.
Jeg havde fire år med min Rickard. Det var de lykkeligste år i mit liv.
Vi var altid sammen, vi gjorde alt sammen.
Så da de ringede og sagde, at han var død,
slog det benene væk under mig.
Jeg takkede nej til alt.
Sad alene hver weekend, selv i julen.
En dag stod min lillebror i min have.
Jeg bad ham gå, men han ville ikke.
Jeg råbte, han skulle gå ad helvede til.
Så gik han, og han kom aldrig tilbage.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg siger det.
Jeg kommer og ta'r dig.
Tag bolden! Giv mig den. Jeg ta'r den.
Vi ses igen i morgen. Og overmorgen.
Og over-overmorgen. Og den næste og den næste…
-Hvis din mor siger okay. -Linda?
-Undskyld. -For hvad?
Jeg troede, jeg havde gjort noget forkert.
Vil du flytte ind hos os?
Og hjælp mig lidt, før…
Og bagefter. Kun hvis du vil.
Skal jeg bo hos jer et stykke tid?
Ja.
Hos mig og Elliot.
Ja, og babyen også.
Og Zlatan.
Ja.
Jeg ringer hver dag.
-Rør mig ikke lige nu. -Nej.
Kom så, Zlatan.
Vi ses!
Linda. Har du brug for hjælp?
Nej, det går fint.
-Kom. -Min telefon ringer.
Hallo? Nej, hun går nu.
Rart, at du spørger til mig.
Jeg har kæmpet for at sikre, at vi får et godt liv sammen.
Det føles, som om hun ikke investerer så meget i vores forhold som mig.
Det gør så ondt. Jeg elsker hende så højt.
Det er altid godt med lidt vand.
Det er så lækkert.
-Det er takeaway. -Det smager af anus.
-Elliot! -Jeg har sagt, han ikke må sige lort.
Linda, hvad arbejder du med?
Jeg vandt i Lotto.
-Hvad? -Hvad?
Ja, for to år siden. 548.000 kroner.
Det må være rart, ikke?
Jo.
Men havde du ikke et job, før du vandt i Lotto?
Jo, på et plejehjem.
Har du stadig kontakt med jeres far?
Ja.
Men jeg besøger ham kun af og til. Han har det ikke så godt.
-Han har drukket hjernen ud. -Hvem?
-Din morfar. -Har jeg en morfar?
Nej.
-Det er virkelig lækkert. -Hvad skete der med hovedet?
-Alkohol, søde. -Helen.
Du begår en alvorlig fejl, Sara.
Hun bor her nu.
Giv mig den. Jeg ved, hvor den skal stå.
Hvorfor har jeg aldrig mødt min morfar?
Fordi han ikke vil se mig.
Da jeg var på din alder, sad jeg på gyngen og ventede på ham.
Men han kom aldrig.
Jeg vil gerne møde ham engang.
Hejsa.
Jeg kan ikke klare det.
At give Elliot en god barndom.
Jeg skal være både mor og far.
Og snart…
Det er to barndomme, der skal lykkes.
Jeg kan ikke.
Kom med.
Så, så. Kom her.
Du har Daniéls skjorte på.
Undskyld.
-Alt mit tøj var… -Det er okay.
…beskidt.
Skal Zlatan dø?
-Ja… -Skal du dø?
Ja, men ikke før jeg er 100 år gammel.
-Sammen med Zlatan. -Ja, præcis.
Jeg kan lide dig, onkel Linda.
Jeg kan også lide dig.
-Er det nye piller? -Er klokken tre?
Den er kvart i. Er de nye?
Klokken tre serverer de kaffe og kage i spisesalen.
Du plejer ikke at gå derhen.
Jeg har taget noget med.
Klokken er ikke tre endnu.
Nej.
-Hvad ler du af? -Hvorfor puttede du jordbær i teen?
Fordi det er lækkert.
Jeg ved, hun er vred på mig.
Din lillesøster.
-Jeg kan lide jordbær i teen. -Hvad?
Nej.
Farmor!
Hej, søde.
Hej, min ven.
-Hej. -Hej.
Hej.
Er det far?
Ja, det er din fars aske.
"Verdens bedste far, Saras mand og vores elskede søn."
Blev vi ikke enige om det?
Jo, det er godt, Helen. Rigtigt godt.
-Er det min tur nu? -Ja.
Her er en lommelygte, så du ikke bliver mørkeræd.
Det er en tegning af dig, mig, mor,
onkel Linda og Zlatan.
Og farmor og farfar.
Og her er en banan, hvis du bliver sulten.
Enoghalvtreds, syv, otte…
Det er, som om Helen konkurrerer om at sørge mest.
…hundrede og syv.
-Det giver en… -Nej, en plus en plus en.
Det er lige så meget som tre ben.
Linda, jeg har ringet tusind gange.
Jeg har tabt mine nøgler.
Det er Jasse.
Og det er Sara, min lillesøster.
Hej.
Og du er…
-Har du ikke fortalt om mig? -Jo.
Han bor i min lejlighed.
Og han er min kæreste.
Vi har været sammen i fire år.
Ja.
Bortset fra da du flyttede ind hos hende fra yoga.
Mentalt var jeg sammen med dig.
Det var du.
Man kan fysisk være sammen med nogen, men sende sin energi til en anden.
Kan man?
-Ja. -Men det var ikke let for mig.
Linda, hvornår kommer du hjem?
-Det er ikke godt for mig at være alene. -Hvor gammel er han?
Jeg er 39 om to uger.
Om to uger.
Du kan tage mine nøgler. Her.
-Har du også brug for penge? -Giver du ham penge?
-Må jeg låne 2000? -Ja.
Til et kursus, jeg gerne vil tage.
For folk med hjertesorger.
-Det hedder Sårede krigere. -Sårede krigere?
-Sara! -Ja?
Okay.
Åh gud, så meget negativ energi.
-Hun har lige mistet sin mand. -Man kan vel stadig være venlig.
Jeg savner dig.
Jeg savner også dig.
Kommer du snart hjem?
Så snart barnet kommer.
Hvem skriver du med?
Bare Jasse.
Han er helt vild med oralsex.
Jeg mener at give den.
Jeg tror, han lærte det på et kursus.
Han ligger der, og når han er færdig, ser han op sådan her.
Som om han vil have ros eller noget. Jeg synes bare, han ligner
en hund ved sin vandskål.
Men han er faktisk meget venlig og hensynsfuld.
Det var bare
en dårlig dag i dag.
Han er okay.
Hvorfor gør du altid det? Finder på undskyldninger for folk?
Ikke alle er søde. Det er okay ikke at kunne lide nogen.
-Men jeg kan lide ham. -Lige præcis. Du er bare dum.
Hvad? Du kan vel også lide folk?
Du kan lide… Du elsker Elliot.
Det er noget helt andet. Han er et barn.
-Du elsker dem, selvom du hader dem. -Okay…
Daniél?
Du elskede Daniél.
Det var ikke planlagt, da jeg blev gravid med Elliot.
Og Daniél ville ikke have børn. I hvert fald ikke dengang.
Ved du, hvad han sagde, da jeg fortalte det?
"Det er det værste, du kunne sige."
Og selvom han fortrød, at han sagde det…
…tror jeg, vi gav hinanden et liv, som ingen af os ønskede.
-Du er vred på mig. -Hvad?
Du er vred på mig.
Men jeg er her, fordi jeg vil hjælpe dig.
Med Elliot og alt andet, du har brug for.
Jeg er her for dig, men du må holde op med at være vred.
-Av! -Du er min storesøster.
Ja, men du må ikke slå!
Men…
Av! Du må heller ikke slå!
Hold så op!
-Hold selv op! -Nej, du holder op!
Nej.
Hold op!
Du kunne være blevet efter skilsmissen, men det gjorde du ikke.
Du flyttede med ham.
Du var gammel nok til at vælge selv, men jeg var kun ti,
og jeg savnede dig jo.
Han ville have været helt alene.
Hvad så? Han var voksen, og han var ligeglad!
Og det var alt sammen hans skyld!
Du forstår ikke, at nogle gange er folk bare svin,
og så skal du bare gå!
Nej, jeg mener ikke nu.
Her.
Far havde det, men jeg tænkte, du skulle have det.
Han er ikke ligeglad, Sara.
Du bør besøge ham, før det er for sent.
Jeg lover, du kan regne med mig.
Sara?
Godnat.
Ligner han en robot, hvis jeg pakker ham ind i det?
Ja.
Jeg havde glemt, at der er halloween i børnehaven i dag.
Jeg kan aflevere ham, hvis du synes.
Det behøves ikke.
Jeg ville spørge, om du kunne hente ham i dag.
Jeg skal til jordemoder, og børnehaven lukker klokken to.
Jeg kan både aflevere og hente ham.
Ellers ringer jeg bare og melder ham syg.
Jeg er klar!
Du ser godt ud. Er du…
Jeg er onkel Linda.
-Har jeg overskæg? -Ja.
Slik eller ballade?
-Jeg har ikke slik. -Så får du ballade.
-Nej. -Jo.
Hej. Du der.
Er du fræk?
-Farvel, skat. -Farvel.
Farvel.
-Du ved skildpadden? -Ja?
De er faktisk langsomme, men i filmen er den meget hurtig.
-Sådan her? -Nej, sådan her!
Nu skal jeg tage den.
Nå.
Kan du lægge dig ned?
Sådan.
-Ligger du godt? -Ja.
Lad os se, hvordan den lille har det.
Eller skal jeg sige hun?
-Du ved, det er en pige, ikke? -Jo.
-Kan du løfte op i toppen? -Ja.
Jeg åbner den her.
Jeg mærker efter hovedet. Træk vejret ind.
Og pust ud.
Pust ud.
Der har vi det. Okay.
Lad os se, om vi kan finde hjertet.
Det er lidt koldt.
Jeg mærker lige.
Jeg må lede lidt.
Sådan. Der er det.
Kan du høre det?
Det lyder rigtigt fint.
Okay.
Værsgo.
Undskyld.
Undskyld. Jeg havde glemt, du var derinde.
Undskyld.
Hej?
Hej.
Hvor er Linda?
Hun er væk.
Hej, skat.
Hej.
Hun kom ikke.
Hvad er der sket? Hvor er hun?
Eliot, skat. Jeg taler lige med din mor. Jeg er snart tilbage.
-Jeg går ingen vegne. -Okay.
Kom.
Linda dukkede aldrig op. Han troede, hun var død.
Børnehaven kunne ikke få fat i dig, så de ringede til mig.
Jeg sagde, at Linda er uansvarlig. Du kan ikke stole på hende.
Jeg har forsøgt at trøste ham i en time.
Den slags efterlader dybe ar. Som psykolog ser jeg det hele tiden.
Hej.
Jeg har ringet. Hvorfor svarer du ikke?
Hvor har du været?
Undskyld. Jeg var hos far.
Det skulle kun være et kort besøg, men da jeg kom, var han stukket af.
Vi ledte overalt.
Og jeg blev virkelig bange for, at der var sket ham noget.
Han kunne være gået lige ud i trafikken.
Men så fandt vi ham. Han har det fint, og alt er okay.
Eliot troede, du var død.
Det er jeg ikke.
Lad mig tale med ham.
Jeg vil bare sige, jeg ikke er død.
Bare gå. Helen havde ret. Det var en stor fejl.
Elliot kan ikke gå gennem livet og tro,
at folk er døde, fordi de er fem minutter forsinket.
Men folk dør jo!
Alle forlader en. Man kan ikke stole på nogen.
Alle svigter en, og man må gøre alt selv!
Du lovede at være der for mig og Elliot.
Du lovede det, og så vælger du ham frem for mig igen!
Mor? Hvor er onkel Linda?
Hun sover hjemme i sin egen seng nu.
-Med Zlatan? -Med Zlatan.
-Skal vi fjerne det der? -Nej.
Det er nok ikke godt at sove med.
Jeg savner onkel Linda.
Lige linje.
Den er ikke lige.
Lige.
Zlatan!
Hallo?
Det er Helen García. Har du talt med Sara? Ved du, hvor hun er?
-Nej, jeg aner ikke, hvor hun er. -Hvor tror du, hun kan være?
-Vi har ikke snakket siden… -Så løber jeg igen.
-Okay. -Farvel.
Okay. Farvel.
-Hvad laver du her? -Vi gik en tur.
Sara fik veer i nat.
Hun besøgte jordemoderen i morges.
-Hun var fire centimeter åben. -Okay.
Så de indlagde hende.
Hospitalet har lige ringet. Hun er forsvundet.
Jeg burde have indset, at hun ikke havde det godt.
Det er for helvede mit job.
Jeg må hente bilen og lede efter hende.
Hvor fanden er mine nøgler?
Her.
Måske kan Zlatan finde hende?
Søg, Zlatan. Søg!
-Hvor er Sara? Zlatan. -Kommer du med?
Ja.
-Kan du ikke få den ned? -Zlatan, læg dig.
Dæk!
Hvad fodrer du den med?
Undskyld.
Jeg kan ikke glemme det med Elliot.
Jeg er ikke en god storesøster.
Jo da.
Jeg er ældst og skal tage mig af Sara, men jeg ved ikke hvordan.
Men Lille ved det. Hun har altid vidst, hvad hun skal gøre.
Min psykolog siger, jeg ikke har været særlig
hjælpsom i jeres proces med at genskabe forbindelse.
At jeg måske har virket fjendtlig.
-Går du til psykolog? -Ja.
-Jeg troede, du var psykolog. -Ja. Men vi er kun mennesker.
-Okay. -Det er en del af vores job.
Han sagde, det er vigtigt med trygge steder og trygge personer,
når man er i krise.
Og at du nok er en af dem.
Selv om I ikke har sets siden barndommen.
Nej, men…
Sara!
-Helen. -Sara!
Helen? Jeg tror, jeg ved, hvor hun er.
Til højre her.
Hvorfor skulle hun være her?
-Vi legede her som små. -Hvad? Hvorfor?
Stop.
-Her? -Vi kigger bare. Kom.
-Gudskelov! -Her.
Skal jeg tage den?
Sara?
Gynger du?
Jeg kan ikke.
Okay.
Lad os køre tilbage til hospitalet.
Jeg vil ikke.
Men…
Men du skal jo føde.
Din lille pige kommer nu.
Jeg drømte, jeg fødte Daniél.
Hvad hvis hun ligner Daniél?
Ligner alle nyfødte ikke bare kogte kartofler?
Hvad hvis…
Hvad hvis hun bliver præcis som ham?
Taler som ham, opfører sig som ham, siger det samme.
Er ligesom ham.
Det holder jeg ikke ud.
Vi ligner ikke vores forældre, vel?
-Jo, vi gør. -Nej, du ligner ikke mor.
Jeg mente ikke mor.
Jeg ligner far!
-Jeg er ligesom ham. -Kom nu, Sara.
Jeg er som ham.
Jeg er lige så egoistisk som ham.
Jeg er lige så utålmodig og bitter over livet.
Du er også sød og sjov, ligesom far.
Jeg skubber alle væk, ligesom han gør.
Og nu er jeg alene, ligesom ham.
Men jeg er ikke som mor, vel?
Du er sød ved alle.
Du er usikker og konfliktsky.
Du er sammen med en mand, der behandler dig skidt.
Nej, du er slet ikke som mor…
Det er okay.
Jeg er som mor.
Jeg kunne lide mor.
Jeg kunne også lide hende.
Jeg savner hende.
Også mig.
Okay.
Så, så.
Så.
Nu, Sara.
Tre veer mere, så er hun ude.
-Du gør det godt. -Der er noget galt.
Det går fint, Sara. Jeg kan mærke hovedet nu.
-Alarm! -Jeg slår alarm.
Barnets hjerte banker ikke, som det burde. Hun skal ud nu.
Okay, kom nu.
Slå alarm.
Vi kører.
Sonja?
-Vil du ikke sidde, Helen? -Jo.
Jeg er bare lidt nervøs.
Jeg er bange.
Også mig.
Jeg troede, det værste var sket.
Med Daniél.
Men det er det ikke.
Farmor!
Elliot, hej.
Hun skulle have lavet et kejsersnit.
I kan komme ind og se mor og datter nu. Og lillesøster.
Kom nu.
Kom, Linda.
Jamen dog.
Hvor er hun sød.
Hej, lillesøster.
En, to, tre, fire, fem, seks,
otte, ni, syv, seks. Seks!
Vil du holde hende?
Må jeg?
Sådan.
Hej, skat.
-Jeg har savnet dig. -Også mig.
-Hun er smuk. -Ja.
Tak.
Jeg skal ordne noget.
Mor?
Hej.
Linda?
Hvad foregår der?
Man kan ikke være sammen med én og sende sin mentale energi til andre.
Hvad foregår der?
Man kan ikke være sammen med én og sende sin mentale energi til andre.
Bær den ud.
Jeg elsker dig.
-Det føles ikke rart. -Jeg rører ved dig.
-Men, Linda… -Farvel.
Hej.
Jeg ved, du bliver enormt vred nu,
men jeg ved også, du bliver glad senere.
-Måske bliver du ikke glad senere… -Hvad snakker du om?
I dag er en god dag.
Er det din lille pige?
Ja.
-Hej, lille Sara. -Hun hedder Saga.
Jeg lavede bare sjov.
Sjovt.
Men hun…
…ligner dig, Lille.
Her, far. Jeg tog et billede til dig.
Skal vi spise lidt pizza?
Måske skulle I to…
…hvile jer lidt.
God idé. Jeg stiller dem her.
Tak.
Og undskyld.
Så.
Linda!
Far, vent her.
-Hvornår kommer du hjem. -Hjem?
Jeg mener herhjem.
-Hun ligner dig. -Nej, hun gør ikke.
Hun ligner en kogt kartoffel.
Tekster af: Anja Molin