Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sara? -Olen melkein valmis.
En enää jaksa. -Käytä toista vessaa.
Minun pitää lähteä hetkeksi.
Mitä?
Tiedämme sen molemmat.
Tämä ei enää toimi.
Ajattelin lähteä Pederin kanssa Málagaan.
Aiotko lähteä lomalle Pederin kanssa?
Tarvitsen aikaa ajatella.
Sopiiko?
Hyvää yötä. Menen nukkumaan.
Eliot, nyt pitää herätä.
Daniél?
KIITOS JA ANTEEKSI
Simpanssi on ihmisen lähin elossa oleva sukulainen.
Pitää palata ajassa kauas taaksepäin, jotta…
Hei. -Missä hän on?
Tuolla. -Kiitos.
En tunne pulssia.
Näetkö tuon?
Hän on kylmäkin.
Tosi jäykkä.
Hän on ollut kuollut tuntikausia.
Siltä näyttää.
Voitko puhua perheelle?
Selvä.
Hei, Helen.
Sara täällä.
Tiedän, että soitan aikaisin, mutta kyse on…
Daniél. Yritin herättää hänet.
Mutta hän ei herännyt.
Niin.
Äiti, tiesitkö, että ihmiset olivat ennen apinoita?
Dinosaurukset kuolivat,
ja sitten apinoista tuli luolamiehiä.
Minäkin olin ennen apina. Voitko olla nyt apina, äiti?
IFK Norrköping siirtyy 1–0-johtoon.
David Moberg Karlsson tekee maalin liigan avausottelussa.
Hyvä on. Saat yhden.
Yhden.
Et saa enempää.
Et todellakaan saa lisää.
Tässä.
Hei, isä. -Linda, missä tohvelini ovat?
Mitä sanoit? -Tohvelini.
Tarvitsen niitä.
Eikö henkilökunta voi auttaa etsimään niitä?
Helvetti soikoon. He ovat ihan sekaisin.
Laulavat vain sitä taputuslaulua kuin idiootit.
Sinun on tultava. -Minä tulen.
Hyvä. Oikein hyvä.
Selvä. Heippa.
No niin.
Hän…
Tuolla. -Selvä.
Hei. -Hei.
Olen Ivan, päivystävä lääkäri.
Helen. Daniélin äiti.
Daniélin isä.
No niin. Minä olen täällä…
On parasta, että nauhoitan tämän.
Shokissa on niin vaikea muistaa, mitä on sanottu.
Näen sitä usein psykologin työssäni.
Ilman muuta.
No niin…
Todennäköisintä on, että sydän pysähtyi hänen nukkuessaan.
Ruumiissa ei ole mitään merkkejä kuolinkamppailusta.
Kuolinsyy tietysti selvitetään ruumiinavauksessa,
mutta se oli luultavasti diagnosoimaton sydänvika.
Minä nukuin sohvalla.
Selvä.
Nukuitko sinä sohvalla?
Minun on vaikea nukkua mahan takia.
Nukun yleensä sohvalla, ettei Daniél herättäisi minua.
Minun on vaikea nukahtaa uudelleen. Siksi nukuin sohvalla.
Et olisi voinut tehdä mitään.
On tärkeää, että ymmärrät sen, Sara.
Jopas.
Hienoa.
Oletko sitä mieltä? -Ilman muuta.
Zlatan! -Oikeastiko?
Hei. Hei, kultaseni. Hei.
Onko sinulla koira? -On.
Hei! -Sen nimi on Zlatan.
Olen aina halunnut koiran.
Kiva. -Hyvä poika.
Minulla on. -Oletko kiltti poika, Zlatan?
Olet sinä.
Tuon meille vähän vettä.
Minulla ei kyllä ole jäitä.
Ole hyvä. -Kiitos.
Vähän musiikkia. Kas noin.
Mitä sinä täällä teet?
Onko sinulla poikaystävä?
Olemme tauolla. -Olemmeko?
Sinä halusit pitää taukoa.
Sanoit, että ollaksesi oma itsesi -
tässä suhteessa, tarvitset vähän omaa aikaa.
Mikä sinun nimesi on? -Ludde.
Ludde. -Ludvig.
Minä olen Jasse.
Minä lähden.
Sanoin, etten tiennyt, mitä hän haluaa.
On vaikea olla ihmisten kanssa, jotka eivät tiedä, mitä haluavat.
Minun tarvitsee tuntea, mitä he haluavat.
Tunnen paljon naisia, jotka eivät osaa tuntea.
No niin…
Tunnethan sinä minut. -Älä koske minuun nyt.
Selvä.
Minä lähden.
Saat kohta miekasta!
Apua, armoa!
Sainpas sinut!
Kun isi tulee kotiin, hän syö sinut.
Sovin tapaamisen papin kanssa.
Hän haluaa sinun miettivän virsivalintoja.
Minusta "Päivä vain ja hetki kerrallansa" olisi hyvä.
Oletko puhunut Eliotille hautajaisista?
Sanoin, että Daniél on työmatkalla.
Minä voin kertoa, jos haluat.
En vain tiedä, mitä sanoa.
Ei se haittaa, jos haluat odottaa hetken.
Minä alan nyt soitella.
Saat miekasta!
Hei.
Hei. Muutitko takaisin?
Majan kanssa asuminen ei onnistunut viimeksikään.
Miten niin viimeksi? -Annoin sinulle tilaa.
Tule tänne. -Tästä olisi pitänyt puhua.
Olen kaivannut sinua.
Isä soitti.
Pikkusiskoni mies on kuollut.
Onko sinulla sisko?
Pikkusiskoni Sara. Olen kai kertonut hänestä.
Minä asuin eron jälkeen isän luona.
Löysin täydellisiä avokadoja. Sellaisia, joista pidät. Kokeile.
Niin, se mies vain kuoli. Ihan yhtäkkiä.
Harmi.
Isän mielestä minun pitäisi mennä hautajaisiin.
Hän ja Sara… Isä ei voi mennä.
En tiedä, mitä tehdä.
Mitä nyt?
Et ole kysynyt, miten minä voin.
Älä koske minuun nyt. -Selvä.
Mennään.
Herranen aika, olen pahoillani.
En yleensä myöhästy. -Ei se haittaa.
Tervetuloa. Istu alas.
Voinko auttaa? -Et.
No niin. Haluaisin tietää, millainen Daniél oli.
Millainen hän oli?
Onko jotain, josta haluaisit minun puhuvan?
Mistä tahansa. Pienistä tai isoista asioista.
Menimme naimisiin saatuamme Eliotin.
Tapasimme opiskellessamme lakia. Muutimme tänne viime vuonna.
Daniél halusi lähemmäs vanhempiaan.
Ymmärrän.
Ja lasten takiakin tietenkin.
Tänne on puolen tunnin bussimatka. Kaikki sanovat tulevansa käymään.
Mutta ei kukaan koskaan tule.
Ajattelet varmaan, että ainakin täällä on raitista ilmaa,
iso piha ja mies, jonka kanssa jakaa kaikki.
Yhtäkkiä hän katosikin.
Hän on poissa. Minusta se oli inhottavasti tehty.
Entä vanhempasi? Onko sinulla sisaruksia?
Isosisko, mutta emme ole tekemisissä.
Entä vanhempasi?
He ovat kuolleet.
Mitä sinä piirrät? -Se on surullinen possu.
Sillä on vain yksi kaveri. Lihava ja vanha pesukarhu.
Huomaan.
Oletko sinäkin surullinen? Onko sinulla ikävä isää?
Voisimme soittaa hänelle.
Emme voi soittaa isälle.
Isä on kuin se yksi lintu. Se, jonka hautasimme pihalle.
Onko isä kuollut?
Eikö hän tule kotiin ensi viikolla? -Ei.
Voitko nyt olla apina?
Kovempaa.
Paljon kovempaa.
Kovempaa!
Kovempaa.
Kovempaa, äiti, kovempaa!
Kovempaa!
Auttaisinko… -Ei.
Äiti, katso. Koira! -Ei nyt.
Kylläpäs!
Onko tuo sinun koirasi? -On se.
Mikä sen nimi on? -Mitä? Zlatan.
Ai Saatana?
Ei, vaan Zlatan. -Saatana?
Zlatan. -Saatana!
Tuletko, Sara? -Saatana!
Eliot, mummi ja ukki odottavat.
Meidän pitää mennä. Tule. -Ei.
Teillä on kuulemma kahvitarjoilu.
Daniél rakasti suklaata.
Kerran ostin palan suklaakakkua.
Laitoin sen keittiönpöydälle.
Puuhailin jotain ja menin sitten vessaan…
Hei. -Hei.
Se pitää palloista.
Haluatko kokeilla?
Tule tänne, Zlatan.
Meille ei voi ottaa koiraa, koska äiti on allerginen.
Aivan.
Isi poltetaan.
Hän menee isoon uuniin.
Haluatko keinua? -Joo.
Niin arvelinkin.
Äitisikin tykkäsi keinua pienenä.
Hei. -Hei.
Korkeammalle!
Täältä tullaan!
Minä lennän, lennän!
Olet tehnyt hienot järjestelyt, Sara.
Oikein hienot.
Ei!
Eliot!
Arvasin.
Sattuu.
Kas noin. Pidä vain päätä takana.
Anteeksi se Ollen juttu. -Eliotin.
Eliot. Aivan.
En tiennyt, että hän päästi irti.
Onko hän kunnossa?
Hänen isänsä kuoli. Hän ei ole kunnossa.
Jestas, anteeksi. -Ei se mitään.
Pärjäile. -Niin.
Hei sitten.
Miten kuulit Daniélista? -Helene…
Helen. -Helen.
Anteeksi. -Ei haittaa.
Osanottoni. -Kiitos.
Otan osaa. -Kiitos.
Helen soitti isälle.
Olin käymässä hoitokodissa.
Hän olisi halunnut tulla. -Voit mennä.
Pinto pinto gorgorito Mi qué dién tú tan bonito?
Pim, pam, pum
Pinto pinto gorgorito…
Ukki? -Niin?
Näitkö sen koiran? -Mikä sen nimi olikaan?
Saatana. -Siis Zlatan.
Se on sellainen keltaisen kultainen. -Niin on.
No niin.
Pinto pinto gorgorito…
Ymmärrän, miksette ole tekemisissä.
Lindan kanssa siis. Mutta minun oli soitettava isällesi. Olettehan te sukua.
Tällaisina aikoina tarvitsee perhettä.
Minun olisi itse asiassa hyvä muuttaa tänne.
Et saa tehtyä kaikkea yksin.
Ja vauvakin syntyy kohta.
Otan vapaata vastaanotolta.
Voin olla täällä koko ajan.
Kyllä me pärjäämme.
Ymmärrän, että suret.
Minäkin suren.
Me molemmat menetimme hänet.
Mutta minä menetin lapseni.
Poikani.
Menen nukkumaan. Eliotilla on aikainen herätys.
Soitan taksin.
José, minä soitan taksin.
Helen? Sinun ei tarvitse hymyillä. Se tunnistaa sinut ilmankin.
Jos sun lysti on, niin kätes yhteen lyö
Nämähän ovat hyviä. -Niin.
Mutta eivät niitä, joita yleensä ostan. -Ostat? Etkö leivo niitä itse?
Milloin muka opetit minut leipomaan?
Turvat tukkoon, helvetti!
Joka maanantai, keskiviikko, joka vitun persepäivä kolme tuntia.
Tapu, tapu. Tapu, tapu.
Kävin Pikkuisen luona hautajaisten jälkeen.
Otin vähän kuvia.
Tuo on hänen puutarhansa.
Hänen poikansa Eliot.
Aiotko käydä uudestaan kylässä?
Jahaa. Jasse soittaa. -Isä…
Et kai yhä tapaile häntä?
Anna tänne se.
Hei.
Helvetti soikoon, Linda. -En voi nyt puhua.
Senkin itsekeskeinen miesvauva!
Olen metrossa. Joku outo suomalainen huutelee.
Sinulla on maailman pienin kulli! -Mitä?
Niin, hän on tosi epämiellyttävä.
Olen kohta kotona. Nähdään silloin. Pusuja.
Isä!
Olin ihan, että voi luoja, ovatko hiukseni huonosti?
Haiseeko hengitykseni? Entä jos hikoilen?
Haluan nyt kotiin.
Sinä asut nyt täällä. Muistatko?
Äitisi asuu täällä.
Äiti!
Eliot! -Äiti!
Eliot?
Äiti on nyt tässä. Mikä hätänä?
Näin unta, että isi hautasi sinut nurmikolle.
Voi kultapieni.
En ole nurmikolla, vaan tässä.
Käy maate.
Lauletaan yhdessä. Sopiiko?
Kuka koputtaa?
En tiedä.
Saavat tulla huomenna uudestaan.
Hei!
Mitä sinä teet? -Koputin, muttet avannut, joten…
Halusin tervehtiä ja kysyä Eliotin nenästä.
Tiedätkö, mitä kello on?
Puoli yhdeksän.
Eliot nukkuu. -Nyt jo?
Hän on viisi. Hän menee nukkumaan 19.30.
Voinko…
Et voi tuoda sitä. Olen allerginen.
Äiti vain sanoi niin. -Mitä?
Hän valehteli. -Mitä?
Ei, Zlatan. Hei!
Hän pani lupaamaan, etten kertoisi. En saanut kertoa.
Siksi en sanonut mitään.
Zlatan?
Kiitos. Etkö sinä ota? -En.
Et saa ottaa. -En niin.
Se syntyy varmaan pian. -Neljän viikon päästä.
Minulla ei ole lapsia, mutta Zlatan on.
Zlatanissa riittää hoidettavaa. Aina tapahtuu jotain.
Että niin…
Etkö istuisi?
Uskomatonta, että äiti valehteli allergiasta.
Olen aina halunnut koiran.
Äiti ei vain halunnut.
Tyypillistä äitiä keksiä tekosyy. -Hänellä oli kiireitä.
Uskottoman miehen kanssa, joka piilotteli viinaa ympäri taloa.
Mitä sinulle kuuluu? Mitä puuhailet? -Lasketko leikkiä?
En. Viime kerrasta on aikaa.
Äidin hautajaisissa.
Ei sillä, etten halunnut tulla käymään. Luulin, ettet halunnut nähdä minua.
Miksi niin luulit?
Koska sanoit, ettet enää ikinä halua nähdä minua.
Se ei ollut helppo päivä.
Koirasi puri pappia. -Se ei ollut Zlatan.
Se oli ensimmäinen Zlatan. Toinen Zla… Siis eri Zlatan.
Sinun on parasta mennä.
Ymmärrän.
Kuule.
Anteeksi, että paukkasin tänne ilmoittamatta mitään.
Mutta on vielä yksi juttu.
Kyse on isästä.
Hän ei voi hyvin. Hän on alkanut unohdella.
Joskus hän on oma itsensä. Ehkä haluat tavata hänet.
Tule.
Voit nukkua sohvalla, ettei tarvitse herättää häntä.
Missä Eliot on?
Kello on 8.30. Pitää mennä.
Hän lähti jo.
Mitä?
Lähdimme aikaisin. Hän halusi mennä Lindan ja koiran kanssa.
Lindan?
Menikö hän Lindan kanssa?
Tänään meni.
Mutta meidän piti mennä.
Niin.
On niin ihanaa olla yhdessä. Me tarvitsemme toisiamme.
Aivan.
Katso. Paha lohikäärme.
Niin.
Ei se ole paha, vaan kiltti.
Olemme täällä joka päivä.
Pedon nimi on Punainen. -Niin surullista.
Emme jätä heitä.
Pääset kärryille, ukki. -Ymmärrän.
Voinko soittaa takaisin?
Emmekö sopineet, että me viemme pojan päiväkotiin keskiviikkoisin?
Sovimme. -Poika ei tunne Lindaa.
Miksi haluat ventovieraan…
Hän ei ole ventovieras, vaan isosiskoni.
Mutta Eliot ei ole tavannut häntä. Ja sinähän katkaisit välit.
Mutta ovathan sisarussuhteet monimutkaisia.
Näen sitä usein työssäni. -Linda oli yötä kerran.
Ja Eliot rakastaa koiraa.
Eliot ei tarvitse ihmistä, joka tulee ja menee kuten lystää.
Hän tarvitsee vakautta ja turvaa.
Hänellä ei enää ole isää. Se on lapselle ahdistavaa.
Sinulla on suruaika. Et voi tehdä kaikkea yksin.
Kuukauden päästä saat toisen lapsen.
Saat tuskin huolehdittua yhdestä.
Mitä sanoit?
Sanoitko, etten osaa huolehtia Eliotista?
Puhutteko koskaan Daniélista?
Emme.
Poikani on kuollut, enkä edes saanut haudata häntä yhtenä kappaleena.
Hän halusi tuhkauksen. Se kävi sinulle, kunhan on hautakivi.
Mutta halusin Daniélin sinne kokonaisena.
Kokonaista Daniélia ei enää ole.
Miksi olet niin vihainen?
Suretko häntä ollenkaan?
Ehkä sitä Eliot kaipaakin. Että näkisi äitinsä surevan.
Kuule…
Olen täällä, koska heitin anoppiani päähän puhelimella.
Sattuiko häneen?
Kaksi tikkiä. Hänestä olen vain vihainen.
En kuulemma sure oikealla tavalla.
Surra voi eri tavoin. Kaikki täällä ovat varmasti samaa mieltä.
Vai mitä? -Niin.
Suru on koditonta rakkautta.
En ymmärrä, miksi siitä pitää istua puhumaan.
Ei se auta. He ovat poissa.
Eivät he enää tule takaisin. Tämä on ihan turhaa.
Sain olla Rickardin kanssa neljä vuotta. Ne olivat elämäni onnellisimmat vuodet.
Olimme aina yhdessä. Teimme kaiken yhdessä.
Kun minulle sitten soitettiin, että hän oli kuollut…
Jalkani pettivät alta.
Kieltäydyin kaikista kutsuista.
Olin yksin jokaisen viikonlopun. Jopa joulun.
Eräänä päivänä pikkuveljeni tuli käymään.
Pyysin häntä lähtemään, mutta hän ei lähtenyt.
Huusin hänelle, että hän saisi painua helvettiin.
Sitten hän lähti eikä ole tullut takaisin.
En tiedä, miksi kerron…
Saan sinut kiinni. Saan sinut kiinni.
Hae pallo! Hae pallo. Anna tänne se.
Voidaanko nähdä huomenna? Ja ylihuomenna?
Ja yliylihuomenna?
Jos se sopii äidillesi. -Linda?
Anteeksi. -Mistä hyvästä?
Luulin, että tein jotain väärin.
Haluatko muuttaa meille?
Ja autella minua vähän ennen kuin…
Ja sen jälkeen. Siis jos vain haluat.
Haluatko siis, että asuisin teillä jonkin aikaa?
Haluan.
Minun ja Eliotin kanssa.
Niin, ja vauvan.
Ja Zlatanin.
Niin.
Voin soittaa joka päivä.
Älä koske minuun nyt. -Selvä.
Tule, Zlatan.
Heippa!
Linda. Tarvitsetko apua?
Ei kiitos.
Tule. -Kas, puhelin soi.
Haloo. Ei, hän lähtee nyt.
Kiva, että kysyt kuulumisiani.
Olen nähnyt niin kovasti vaivaa, että meidän olisi hyvä olla yhdessä.
Tuntuu, ettei hän panosta suhteeseemme yhtä paljon kuin minä.
Se tekee kipeää. Rakastan häntä niin kamalasti!
Vesi tekee aina hyvää.
Tämä on tosi hyvää.
Noutoruokaa. -Maistuu peräaukolta.
Eliot! -Hän ei saa sanoa "paska".
Mitä teet työksesi, Linda?
Voitin lotossa.
Mitä?
Kaksi vuotta sitten. 548 000 kruunua.
Se on varmasti mukavaa.
Onhan se.
Mutta oli kai sinulla työpaikka ennen lottovoittoa?
Olin hoitokodissa.
Pidätkö yhä yhteyttä isäänne?
Pidän.
Käyn joskus katsomassa häntä. Hän ei voi kovin kummoisesti.
Hän joi päänsä sekaisin. -Kuka?
Vaarisi. -Onko minulla vaarikin?
Ei.
Tämä on todella hyvää. -Miten se pää meni sekaisin?
Alkoholin takia. -Helen.
Teet pahan virheen, Sara.
Hän asuu nyt täällä.
Minä otan sen. Tiedän, minne se kuuluu.
Äiti, miksen ole koskaan tavannut vaaria?
Hän ei halua nähdä minua.
Sinun ikäisenäsi istuin keinussa ja odotin häntä.
Hän ei koskaan tullut.
Haluaisin joskus tavata hänet.
Hei!
En pysty tähän.
En voi antaa Eliotille hyvää lapsuutta.
Minun on oltava sekä äiti että isä.
Ja pian…
Pian pitäisi onnistua kahden kanssa.
En pysty siihen.
Tule.
Kas noin. Tule tänne.
Sinulla on Daniélin paita.
Anteeksi.
Kaikki vaatteeni olivat… -Ei se haittaa.
…likaisia.
Kuoleeko Zlatan?
Kuolee… -Kuoletko sinä?
Kuolen, mutta vasta satavuotiaana.
Yhdessä Zlatanin kanssa. -Juuri niin.
Tykkään sinusta, Linda-eno.
Minäkin tykkään sinusta.
Ovatko pillerit uusia? -Onko kello jo kolme?
Varttia vaille. Ovatko nämä uusia?
Kolmelta ruokasalissa tarjoillaan kahvia ja kakkua.
Emme yleensä mene sinne.
Ostin omat herkut.
Kello ei vielä ole kolme.
Ei niin.
Mikä naurattaa? -Miksi panit mansikoita teehen?
Se maistuu hyvältä.
Selvä.
Tiedän, että hän on vihainen minulle.
Pikkusiskosi.
Mansikat sopivat teehen. -Mitä?
Ei!
Ukki!
Hei, kulta.
Hei, kaveri.
Hei. -Hei.
Hei.
Onko isi tuossa?
On, isän tuhkat.
"Maailman paras isä, Saran aviomies ja rakastettu poikamme."
Emmekö me niin sopineet?
Se on oikein hyvä, Helen. Oikein hyvä.
Onko nyt minun vuoroni? -On.
Tässä on taskulamppu, ettet pelkää pimeää.
Tässä on piirustus sinusta, minusta ja äidistä -
ja Linda-enosta ja Zlatanista.
Ja mummista ja ukista.
Ja banaani, jos sinun tulee nälkä.
Viisikymmentäyksi, seitsemän, kahdeksan…
Helen kilpailee siitä, kuka suree eniten.
Sata, seitsemän.
Se tekee yhteensä… -Yksi plus yksi plus yksi.
Se tekee yhteensä kolme jalkaa.
Olen soittanut tuhat kertaa.
Olen hukannut avaimeni.
Tässä on Jasse.
Hän on Sara, pikkusiskoni.
Hei.
Ja sinä olet…
Etkö ole kertonut minusta? -Olen.
Hän asuu asunnossani.
Ja hän on poikaystäväni.
Olemme olleet yhdessä neljä vuotta.
Niin.
Paitsi silloin, kun muutit sen joogatytön luo.
Henkisesti olin sinun kanssasi.
Niin olit.
Voi olla fyysisesti yhden kanssa, mutta lähettää henkistä energiaa toiselle.
Voiko?
Kyllä voi. -Se ei ollut minulle helppoa.
Milloin palaat kotiin, Linda?
Minun ei ole hyvä olla yksin.
Kuinka vanha hän on?
Täytän 39 kahden viikon päästä. -Kahden viikon.
Voit ottaa minun avaimeni. Tässä.
Tarvitsetko rahaakin? -Annatko hänelle rahaa?
Voinko lainata 2 000? -Totta kai.
Se on yhtä kurssia varten.
Ihmisille, joita rakkaus on satuttanut.
Sen nimi on Satutetut sotilaat. -Satutetut sotilaat?
Sara. -Mitä?
Selvä.
Herranjestas, miten negatiivista energiaa.
Hän hautasi juuri miehensä. -Silti voi olla ystävällinen.
Minulla on ikävä sinua.
Niin minullakin sinua.
Tuletko pian kotiin?
Heti kun vauva syntyy.
Kenelle tekstaat?
Jasselle vain.
Hän pitää kovasti suuseksistä.
Siis sen antamisesta.
Hän on tainnut oppia sen joltain kurssilta.
Hän makaa siinä, ja kun tulee valmista, hän katsoo ylös näin.
Kuin odottaisi kehuja.
Hän näyttää ihan koiralta vesikuppinsa ääressä.
Hän on oikeasti tosi kiltti ja huomaavainen.
Hänellä taisi vain -
olla tänään huono päivä. Hän…
Hän on hyvä tyyppi.
Miksi teet aina noin?
Puolustelet muita.
Kaikki eivät ole mukavia. Kaikista ei tarvitse pitää.
Mutta minä pidän hänestä. -Sitä tarkoitinkin. Olet typerä.
Pidäthän sinäkin ihmisistä.
Pidät… Rakastat Eliotia.
Se on eri asia. Hän on lapseni.
Lapsia rakastaa, vaikka vihaisi heitä. -Selvä.
Daniél?
Rakastit Daniélia.
Minun ei ollut tarkoitus alkaa odottaa Eliotia.
Daniél…
Hän ei halunnut lapsia. Ainakaan silloin.
Tiedätkö, mitä hän sanoi, kun kerroin?
"Tämä on pahinta, mitä olisit voinut sanoa."
Vaikka häntä kaduttikin, että hän sanoi niin,
annoimme toisillemme elämän, jota kumpikaan ei halunnut.
Olet vihainen minulle. -Mitä?
Olet vihainen minulle.
Mutta olen täällä auttamassa sinua.
Eliotin kanssa ja kaikessa, mitä tarvitset.
Haluan auttaa, mutta et saa olla minulle vihainen.
Olet isosiskoni.
Ei saa lyödä.
Mitä…
Et sinäkään saa lyödä minua.
Lopeta. Lopeta!
Lopeta. -Lopeta itse!
Lopeta jo!
Olisit voinut jäädä äidin ja minun luo eron jälkeen, mutta et jäänyt.
Muutit hänen luokseen.
Olit tarpeeksi vanha päättämään itse, mutta minä olin vasta 10.
Minulla oli ikävä sinua, helvetti!
Isä olisi jäänyt ihan yksin.
Entä sitten? Hän oli aikuinen eikä välittänyt paskaakaan.
Kaikki oli muutenkin hänen syytään.
Sinun pitää tajuta, että joskus ihmiset vain ovat kusipäitä.
Silloin on vain lähdettävä.
En tarkoittanut nyt.
Tässä.
Se on isän, mutta ajattelin, että haluaisit sen.
Kyllä hän välittää.
Sinun kannattaisi tavata hänet ennen kuin on myöhäistä.
Lupaan, että voit luottaa minuun.
Sara?
Hyvää yötä.
Menisikö hän robotista, jos käärin hänet tähän?
Toki.
Unohdin, että päiväkodissa on halloweenjuhla.
Voin viedä hänet, jos haluat.
Ei tarvitse.
Aioin kysyä, voisitko hakea hänet tänään.
Pitää mennä neuvolaan, ja päiväkoti menee kiinni kahdelta.
Voin viedä ja hakea.
Selvä.
Tai sitten ilmoitan hänet sairaaksi.
Olen valmis!
Oletpa hienona. Oletko…?
Olen Linda-eno.
Onko minulla viikset? -On.
Karkki vai kepponen?
Ei ole karkkia. -Kepponen siis.
Ei. -Joo.
Ei! -Joopas.
Kuules nyt.
Olet oikea tuhmeliini. Oletko tuhmeliini?
Heippa, rakas. -Heippa.
Heippa.
Tiedätkö sen kilpikonnan? -Niin?
Ne ovat oikeasti hitaita, mutta siinä elokuvassa se on nopea.
Näinkö nopea? -Ei, vaan näin!
Minä otan tämän.
Katsotaanpa.
Voitko käydä makuulle?
Noin.
Voitko hyvin? -Voin.
Katsotaan, miten pikkuinen voi.
Vai pitäisikö sanoa tyttö?
Tiedäthän, että se on tyttö. -Tiedän.
No niin. Nosta paitaa. -Selvä.
Avaan tämän.
Tunnustelen päätä. Hengitä sisään.
Ja ulos.
Hengitä ulos.
Tuossa se on. Selvä.
Etsitäänpä sitten syke.
Tämä voi tuntua kylmältä.
Katsotaan.
Pitää vähän etsiä.
No niin. Nyt kuuluu.
Kuuletko?
Kuulostaa oikein hyvältä.
No niin.
Kas tässä.
Anteeksi. Anteeksi.
Anteeksi, että unohdin, että sinä olet siellä.
Anteeksi.
Huhuu?
Hei.
Missä Linda on?
Hän on poissa.
Hei, rakas.
Hei.
Hän ei tullut.
Mitä tapahtui? Missä Linda on?
Juttelen vähän äidin kanssa. Palaan pian.
En mene minnekään. -Okei.
Tule.
Linda ei tullut hakemaan. Poika luuli, että hän on kuollut.
Sinua ei saatu kiinni, joten päiväkodista soitettiin minulle.
Sanoinhan, että Linda on vastuuton. Et voi luottaa häneen.
Olen lohduttanut häntä tunnin.
Tästä voi jäädä syvät arvet. Näen sitä usein työssäni.
Hei.
Olen yrittänyt soittaa. Mikset vastaa?
Missä olet ollut?
Anteeksi. Olin isän kanssa.
Sen piti olla pikavisiitti, mutta hän olikin karannut.
Etsimme kaikkialta.
Minua pelotti, että hänelle oli sattunut jotakin.
Hän olisi voinut kävellä liikenteen sekaan.
Mutta me löysimme hänet. Hän on kunnossa. Kaikki on hyvin.
Eliot luuli, että olet kuollut.
Mutta en ole.
Voin puhua hänelle.
Sanoisin vain, etten ole kuollut.
Mene. Helen oli oikeassa. Tämä oli paha virhe.
Eliot ei voi aina ajatella,
että ihmiset ovat kuolleita, jos he myöhästyvät vähän.
Mutta kun ihmiset kuolevat.
Kaikki hylkäävät. Keneenkään ei voi luottaa.
Kaikki pettävät, ja on selvittävä yksin.
Lupasit olla minun ja Eliotin tukena.
Sinä lupasit, ja sitten valitsit isän! Valitsit taas hänet minut sijastani!
Äiti, missä Linda-eno on?
Hän nukkuu omassa sängyssään.
Zlatanin kanssa. -Niin.
Putsataanko tuo pois? -Ei.
Ei ole hyvä nukkua sen kanssa.
Minulla on ikävä Linda-enoa.
Suoraan.
Et ole suorassa.
Suora, suora.
Zlatan!
Haloo.
Helen García täällä. Oletko jutellut Saralle?
Tiedätkö, missä hän on?
Ei aavistustakaan. -Ahaa. Missä hän voisi olla?
Emme ole jutelleet… -Ei sitten mitään.
Selvä. -Kuulemiin.
Hei vain.
Mitä sinä täällä? -Olemme kävelyllä.
Saran synnytys alkoi yöllä.
Hän tapasi aamulla kätilön.
Hän oli avautunut neljä senttimetriä.
Hänet otettiin sisään.
Osastolta soitettiin, että hän on kadonnut.
Olisi pitänyt tajuta, ettei hän voi hyvin.
Se on työtäni, helvetti.
Lähden autolla etsimään häntä.
Missä avaimetkin ovat?
Tässä.
Ehkä Zlatan löytää hänet.
Etsi, Zlatan. Etsi!
Missä Sara on, Zlatan? -Tuletko mukaan vai et?
Toki.
Voitko pitää sen kurissa? -Zlatan, maahan.
Maahan. Maahan!
Mitä oikein syötät sille?
Anteeksi.
Ajattelen koko ajan sitä Eliotin juttua.
Tiedän, etten ole kummoinen isosisko.
Olet sinä.
Olen vanhempi. Minun pitäisi huolehtia Sarasta, mutta en osaa.
Pikkuinen tietää. Hän on aina tiennyt, mitä tehdä. Kaiken.
Terapeuttini mukaan -
en ole ollut avulias, kun olette yrittäneet lähentyä.
Saatan kuulemma vaikuttaa vihamieliseltä.
Käytkö terapiassa? -Käyn.
Luulin, että olet psykologi. -Ihmisiä mekin olemme.
Se kuuluu työhömme.
Kriisissä tarvitaan turvallisia paikkoja ja ihmisiä.
Sinä olet kai sellainen.
Vaikka ette olleet tekemisissä.
Sara…
Sara!
Helen. -Sara!
Helen. Taidan tietää, missä hän on.
Käänny tästä.
Mitä me täällä teemme?
Leikimme täällä pieninä. -Mitä? Miksi?
Seis.
Täälläkö? -Käydään katsomassa.
Luojan kiitos.
Otanko koiran?
Sara?
Oletko keinumassa?
En pysty.
Selvä.
Tule. Mennään takaisin sairaalaan.
En halua.
Mutta…
Mutta sinähän synnytät.
Pikku tyttösi on syntymässä.
Näin unta, että synnytin Daniélin.
Mitä jos hän näyttää Daniélilta?
Vastasyntyneet näyttävät keitetyiltä perunoilta.
Entä jos…
Entä jos hänestä tulee samanlainen?
Jos hän puhuu kuin hän ja käyttäytyy kuin hän?
On samanlainen kuin hän.
En kestäisi sitä.
Emmehän mekään muistuta vanhempiamme.
Kylläpäs. -Ei. Et ole yhtään samanlainen kuin äiti.
En tarkoittanut äitiä.
Olen samanlainen kuin isä!
Ihan samanlainen. -Mennään nyt, Sara.
Ihan samanlainen.
Yhtä itsekäs kuin hän.
Yhtä kärsimätön ja katkera elämälle.
Olet myös kiltti ja hauska niin kuin isä.
Työnnän kaikki pois niin kuin hänkin.
Olen yksin niin kuin hän.
Mutta minä en muistuta äitiä, enhän?
Olet kiltti kaikille.
Olet epävarma ja pelkäät konflikteja.
Olet miehen kanssa, joka kohtelee sinua paskamaisesti.
Et muistuta äitiä yhtään.
Ei se mitään.
Olen kuin äiti.
Pidin äidistä.
Minäkin pidin hänestä.
Kaipaan häntä.
Niin minäkin.
Selvä.
Ei hätää.
Ponnista.
Vielä kolme supistusta.
Pärjäät hyvin. -Jokin on vialla. Tunnen sen.
Pärjäät hyvin, Sara. Tunnen pään. Ei enää kauan.
Hälytys! -Annetaan hälytys.
Vauvan sydän lyö heikosti. Hänen pitää tulla ulos nyt.
No niin.
Hälytys.
Nopeasti.
Sonja?
Etkö istuisi, Helen? -Istun.
Minua vain vähän hermostuttaa.
Minua pelottaa.
Niin minuakin.
Luulin, että pahin oli jo tapahtunut.
Daniélin kanssa.
Mutta ei ole.
Mummi!
Hei, Eliot.
Hänet vietiin sektioon. Emme ole kuulleet mitään.
Voitte nyt tulla katsomaan äitiä ja tytärtä. Ja pikkusiskoa.
Tule.
Tule, Linda.
Voi sinua.
Niin suloinen.
Hei, pikkusisko.
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi, kuusi…
Kahdeksan, yhdeksän, seitsemän.
Kuusi. Kuusi!
Haluatko pidellä häntä?
Saanko?
Hei, kulta.
Minulla on ollut ikävä sinua. -Niin minullakin.
Hän on kaunis. -Niin on.
Kiitos.
Minun pitää tehdä yksi asia.
Äiti?
Hei.
Linda?
Mitä tapahtuu?
Ei voi olla fyysisesti yhden kanssa ja lähettää henkistä energiaa toiselle.
Mistä on kyse?
Ei voi olla fyysisesti yhden kanssa ja lähettää henkistä energiaa toiselle.
Vie ne pois täältä.
Rakastan sinua.
Tämä ei tunnu hyvältä. -Nyt kosken sinuun.
Linda… -Heippa.
Hei.
Tiedän, että suutut,
mutta tiedän myös, että myöhemmin olet iloinen.
Tai ehkä et iloinen… -Mistä puhut?
Tänään on hyvä päivä.
Onko tuo sinun pikkutyttösi?
On.
Hei, pikku Sara. -Hän on Saga.
Vitsailin vain.
Hauskaa.
Mutta hän -
näyttää sinulta, Pikkuinen.
Tässä, isä. Otin sinulle kuvan.
Syödäänkö pitsaa?
Ehkä te kaksi -
kaipaatte lepoa.
Hyvä ajatus. Lasken nämä tähän.
Kiitos.
Ja anteeksi.
No niin.
Linda!
Odota siinä, isä.
Halusin kysyä, koska tulet kotiin. -Kotiin?
Siis tänne.
Hän näyttää sinulta. -Eikä näytä.
Hän näyttää keitetyltä perunalta.
Tekstitys: Saara Lindström