Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Sara! - Aproape am terminat.
- Nu mai pot face asta! - Folosește baia cealaltă!
Trebuie să plec o vreme.
Poftim?
Amândoi știm că-i adevărat. Nu mai merge.
M-aș duce la Malaga cu Peder.
- Pleci în vacanță cu Peder? - Îmi trebuie puțin timp de gândire.
Bine?
Noapte bună! Mă culc acum.
Elliot, dragul meu, trezește-te!
Daniél?
Daniél!
Daniél?
MULȚUMESC, ÎMI PARE RĂU
Cimpanzeul e cea mai apropiată rudă a omului dintre viețuitoarele existente.
Trebuie să ne întoarcem mult în timp ca să găsim…
- Bună ziua! - Unde e?
- Acolo. - Mersi!
Nu-i simt pulsul.
Vezi asta?
E și rece.
E foarte rigid.
- Probabil că a murit de ore bune. - Așa se pare.
- Poți vorbi tu cu familia? - Bine.
Bună, Helen!
Sunt Sara.
Știu că e devreme, dar te sun pentru că…
Daniél… Am încercat să-l trezesc…
dar nu s-a sculat.
Da.
Mami, știai că oamenii au fost maimuțe pe vremuri?
Dinozaurii au murit
și maimuțele s-au transformat în oameni ai peșterilor.
Și eu am fost maimuță. Poți să faci ca maimuța, mami?
FC Norrköping preia conducerea cu 1-0
în primul meci din campionatul național, prin golul lui David Moberg Karlsson.
Bine. Îți dau una.
Doar una!
Nu mai capeți!
În niciun caz!
Poftim! Ia!
- Bună, tată! - Linda, unde-mi sunt papucii?
- Poftim? - Papucii mei!
Am nevoie de ei.
Personalul nu te poate ajuta să-ți cauți papucii?
Dă-i naibii! Sunt țicniți.
Cântă ca idioții „Dacă vesel se trăiește”.
- Trebuie să vii aici! - Da, vin.
- Bine… - În regulă. Pa!
Deci…
- Intră! - Bine.
- Bună! - Salut!
Sunt Ivan, medicul de gardă.
Helen. Mama lui Daniél.
Tatăl lui Daniél.
- Așadar… Sunt aici… - Cel mai bine ar fi să înregistrez.
Oamenii își amintesc cam greu ce au spus în stare de șoc.
Văd adesea asta la locul de muncă. Sunt psiholog.
Da, desigur.
Păi…
Cel mai probabil…
a suferit un infarct în timp ce dormea.
Cadavrul nu prezintă urme de spasme.
Firește, vom face autopsia pentru a identifica motivul decesului,
dar se poate să fi avut o afecțiune cardiacă nedescoperită.
Am dormit pe canapea.
- Bine. - Ai dormit pe canapea?
Am probleme cu somnul din cauza burticii.
Dorm de obicei pe canapea ca să nu mă trezească Daniél.
Mi-e greu să adorm la loc, de asta dormeam pe canapea.
N-ai fi putut să-l ajuți cu nimic.
E important să înțelegi, Sara.
Măi să fie! Drăguț!
- Crezi? - Da. Sigur!
- Zlatan! - Ce-ai zis?
Salut! Bună, iubirea mea!
- Nu se poate! Ai câine? - Da.
- Bună! - El e Zlatan, câinele meu.
Știi ceva? Mereu mi-am dorit un câine.
- Super! - Ce băiat bun!
- Eu am unul. - Ești băiat bun, Zlatan? Da, ești!
Uite… Am pus nițică apă.
Dar mă tem că n-am gheață.
- Poftim! - Mulțumesc!
Ce zici de puțină muzică? Așa!
- Hopa! - Hopa!
- Hopa…
Ce cauți aici?
Ai iubit?
- Cică făceam o pauză. - Serios?
Da. Ai zis că vrei o pauză.
„Ca să pot fi eu însumi cu adevărat
în relația asta, trebuie să fiu singur o vreme.”
- Cum te cheamă? - Ludde.
- Ludvig.
Eu sunt Jesse.
Mai bine plec.
I-am spus că nu reușeam să simt ceea ce își dorea ea.
Știi că mi-e greu cu oamenii care nu pot spune ce vor,
căci simt nevoia să simt ce-și doresc ei.
Am întâlnit multe femei pe care nu le putem citi.
Bine…
- Păi… Pe mine mă „citești”, nu? - Nu mă atinge acum!
Nu.
Plec acum.
Te înjunghii și te omor!
Vai! Îndurare!
Te-am înfrânt! Când vine tati acasă, o să te pape cu fulgi cu tot!
Te-am programat la pastoriță.
Ar vrea să te gândești ce cântări bisericești ți-ar plăcea.
Eu prefer „Zi de zi, cu fiecare clipă care trece.”
Ai discutat cu Elliot despre înmormântare?
- I-am zis că Daniél e plecat cu afaceri. - Pot să-i spun eu dacă vrei.
O să-i zic, doar că nu știu cum.
Nu. Nu-i nimic dacă vrei să mai aștepți puțin!
O să încep să sun oamenii.
O să te înjunghii!
CUTIE PENTRU MUTĂRI
Bună!
Bună! Ți-ai mutat toate lucrurile înapoi?
Nu-mi plăcea la Maja. N-a mers nici data trecută.
- Care dată trecută? - Când îți lăsam puțin spațiu.
- Hai aici! - Trebuia să fi vorbit cu mine mai întâi.
Mi-a fost dor de tine.
M-a sunat tata.
A murit soțul surorii mele mai mici.
- Ai o soră? - Sara. Cred că ți-am spus despre ea.
Eu m-am mutat cu tata după divorț.
Am găsit niște avocado perfecte. Fix cum îți plac.
- Oricum, soțul ei a murit din senin. - Nasol!
Tata crede că ar trebui să merg la înmormântare…
El și Sara nu… Deci nu poate veni. Nu prea știu ce să fac.
- Care-i baiul? - Nu m-ai întrebat cum mă simt.
- Nu mă atinge acum! - Bine.
Haide!
Bună! Îmi pare tare rău!
- Nu întârzii de obicei. - Nu-i nimic.
- Bine ai venit! Ia loc! Pot să te ajut? - Nu.
Bine. Voiam doar să-mi fac idee cine era Daniél.
Cine era?
Ai vrea să spun ceva anume la înmormântare?
Orice, oricât de important sau mărunt.
Ne-am cununat după ce s-a născut Elliot.
Ne-am cunoscut când studiam Dreptul. Ne-am mutat aici anul trecut.
- Voia să fie mai aproape de ai lui. - Înțeleg.
Și de dragul copiilor, desigur.
Oamenii promit că te vor vizita, că ajung în 30 de minute cu autobuzul.
Problema e că nimeni nu o face.
Probabil te gândești că o să ai aer curat, ditamai gazonul și un soț alături de tine.
Dar soțul dispare brusc.
Ca măgarul în ceață. Și mi se pare un gest infect.
Și părinții tăi? Mama, tatăl? Ai frați?
O soră mai mare, dar nu ținem legătura.
- Și părinții tăi? - Au murit.
- Ce desenezi? - Un porc. E trist.
Are un singur prieten: un raton bătrân și gras.
Văd.
Și tu ești trist?
- Ți-e dor de tati? - Am putea să-l sunăm.
Nu-l putem suna pe tati.
Pentru că e ca pasărea aia pe care am îngropat-o în grădină.
Tati a murit?
- Nu se întoarce săptămâna viitoare? - Nu.
Faci ca maimuța?
Mai tare!
Și mai tare!
Mai tare!
Mai tare, mami! Mai tare!
Mai tare!
- Te ajut să… - Nu!
- Mami, uite un cuțu! - Lasă-mă acum!
Da!
- E câinele tău? - Da. Al meu e.
- Cum îl cheamă? - Poftim? Zlatan.
Îl cheamă Satana?
- Nu. Zlatan. - Satana?
- Zlatan. - Satana!
- Vii, Sara? - Satana!
Elliot, bunicul și bunica ne așteaptă!
- Trebuie să mergem. Vino! - Nu!
Am auzit că e cafea la parastas.
Daniél adora ciocolata.
I-am cumpărat o dată o feliuță de tort de ciocolată.
Am pus-o pe masa din bucătărie.
Îmi vedeam de treburi, apoi m-am dus până la baie…
- Bună! - Salut!
Îi plac mult mingile. I-o arunci?
Hai, Zlatan!
Noi nu putem ține câine. Mami e alergică.
Așa e.
O să-l ardă pe tati.
Îl bagă într-un cuptor mare.
- Vrei să te dau în leagăn? - Da.
Mă gândeam eu!
Știi că și mamei tale îi plăcea?
- Bună! - Bună!
Mai sus!
Și mai sus!
Păzea că vin!
Zbor!
- V-ați descurcat de minune azi, Sara. - Da, a ieșit drăguț.
Nu! Elliot!
Știam eu!
- Mă doare! - Haide!
Nu-i nimic… Ține capul pe spate! Așa…
- Scuze pentru Olle! - Elliot.
Elliot, da.
Nu știam că nu se ținea, deci…
Dar îi e bine?
Tatăl lui tocmai a murit, deci nu îi e bine.
- Scuze! - Nu-i nimic.
- Ai grijă de tine! - Da.
Pa!
- Cum ai aflat de Daniél? - De la Helene…
- Helen! - Helen.
- Scuze! - Nu-i nimic.
- Condoleanțe! Îmi pare tare rău. - Da.
- Condoleanțe! - Mulțumesc!
Helen l-a sunat pe tata.
Eram în vizită la căminul de bătrâni.
Voia să vină…
- Pleacă! - Bine.
Dinții veseli și curați Seamănă cu niște frați
Dinte, dințișor…
Dinții veseli…
- Bunicule! - Da.
- Ai văzut câinele? - Da. Cum îl chema?
- Satana. - Da, Zlatan.
- Era galben-auriu. - Așa era. Bun…
Dinții veseli și curați…
Înțeleg de ce nu ai ținut legătura cu ea.
De Linda vorbesc. Dar trebuia să-l sun pe tatăl tău. Sunteți rude!
În astfel de clipe, ai nevoie de ai tăi.
Cred că ar fi o idee bună să mă mut aici.
Nu te-ai descurca singură cu Elliot. Curând vine și bebelușul…
O să-mi iau concediu de la clinică, ca să fiu permanent cu voi.
Ne descurcăm.
Sara, înțeleg că ești foarte tristă.
Și eu sunt.
Amândouă l-am pierdut.
Dar eu am pierdut un copil.
Pe fiul meu.
Mă duc la culcare. Elliot se trezește devreme, deci…
O să chem un taxi.
José, chem un taxi!
Helen, nu-i nevoie să zâmbești. Te recunoaște oricum.
Dacă vesel se trăiește, bate așa!
- Sunt gustoase. - Da.
- Nu-s cele pe care le cumpăr de obicei. - Le cumperi? Nu le pregătești tu?
M-ai învățat tu cum?
Tăceți dracului!
O țin așa lunea și miercurea, de fiecare dată, câte trei ore!
„Bate așa…”
Am fost la Micuța după înmormântare.
Am făcut niște poze.
Aceea e grădina ei.
Fiul ei, Elliot.
Te mai duci în vizită la ea?
Ia te uită! Sună Jasse.
- Pot… Nu, tată! - Nu-mi spune că v-ați despărțit!
Dă-mi telefonul!
Salut!
Bună! Nu…
- Ce naiba? - Nu pot vorbi. Sunt la…
- Papă-lapte egoist ce ești! - Nu. Sunt la metrou.
Urlă un moș țăcănit finlandez.
- Puță mică de furnică! - Poftim?
Da, e foarte nesuferit.
Ascultă, o să ajung curând acasă. Ne vedem atunci. Bine. Te pup!
Tată!
Așa că acum mă întreb: „Doamne! Sunt ciufulită?
Îmi pute gura? Dacă-s transpirată?” Abia aștept, pur și simplu…
Vreau acasă.
Tată, acum locuiești aici. Ai uitat?
Mă-ta locuiește aici.
Mami!
- Elliot! - Mami! Mami!
Elliot? Aici e mami! Ce s-a întâmplat?
Am visat că tati te-a îngropat pe gazon.
Scumpule…
Sunt aici, nu sub iarbă!
Întinde-te!
Hai să cântăm împreună, bine?
Nani, nani, puiul mamei
Puișorul…
Cine bate la ușă?
Nu știu.
Să se întoarcă mâine!
…mamei mic
Puiul mamei puișor
Dormi cu mama, dormi ușor
Bună!
- Ce faci? - Am bătut la ușă, dar n-ai deschis…
Voiam doar să te salut, să întreb dacă-l mai doare nasul pe Elliot…
Știi cât e ceasul?
- E opt jumătate. - Elliot doarme.
De la ora asta?
- Are cinci ani. Se culcă la 19:30. - Pot să…
Nu intra cu câinele! Știi că sunt alergică.
- Asta-i scorneala mamei. - Poftim?
- Da, a mințit. - Poftim?
Nu, Zlatan! N-auzi?
M-a pus să promit că nu-ți spun. Nu trebuia să suflu o vorbă.
De asta nu ți-am zis. Zlatan!
- Mersi! Tu nu bei? - Nu.
- N-ai voie. - N-am.
- Naști curând? - În patru săptămâni.
Nu-s mamă, dar îl am pe Zlatan.
Îmi dă destul de furcă. Mereu am câte ceva de făcut, deci…
Nu te așezi?
Nu pot să cred că mama a mințit cu alergia!
- Nu voiam decât un câine. - Ea probabil că nu-și dorea.
- Ca de obicei, a găsit un pretext. - Avea destule pe cap.
Adică un bărbat bețiv, care ascundea băutură în toată casa.
- Oricum, ce mai faci? Cum o duci? - Glumești?
- Nu. Nu ne-am văzut de mult. - De la înmormântarea mamei.
N-am evitat să te vizitez, dar credeam că nu vrei să mă mai vezi niciodată.
De ce credeai asta?
Pentru că mi-ai zis: „Nu vreau să te mai văd niciodată.”
Fusese o zi grea. Câinele tău îl mușcase pe pastor.
Nu Zlatan ăsta. Era primul.
- Celălalt… Adică celălalt Zlatan. - E cazul să pleci.
Înțeleg.
Ascultă, îmi…
Îmi pare foarte rău că am venit pe nepusă masă.
Dar mai e ceva.
Tata.
N-o duce prea bine. A început să uite lucruri.
Uneori e lucid, așa că poate vrei să vii în vizită.
Vino!
Culcă-te pe canapea ca să nu-l trezești!
Unde-i Elliot?
E 8:30, trebuie să plecăm.
- A plecat deja. - Poftim?
Devreme. Ținea morțiș să meargă cu Linda și cu câinele.
Cu Linda?
- A plecat cu Linda? - Da, așa a făcut azi.
Dar trebuia să-l duc eu.
Da.
E minunat că putem fi aici împreună. Avem nevoie unii de ceilalți.
- Da, sigur. - Uite!
- E balaurul cel rău. - Da.
- Nu e rău. E bun. - Da. Frumos!
Da, suntem aici zi de zi.
- Fiara se numește Roșu. - Firește. Foarte trist.
- Da… - Nu-i lăsăm singuri.
- O să te prinzi repede, bunicule. - Da. Înțeleg.
Da. Te sun eu mai târziu?
Nu ne-am înțeles să-l duc eu miercurea la grădiniță?
- Ba da. - Pe ea nu o cunoaște.
- De ce ai vrea ca o străină… - Nu e străină, e sora mea mai mare.
Dar Elliot nu a mai întâlnit-o niciodată. Și te-ai dezis de ea.
Dar, desigur, relațiile între frați sunt adesea complicate.
Văd asta tot timpul la cabinet.
Linda a dormit o dată la noi și Elliot se dă în vânt după câinele ei.
Sara, Elliot n-are nevoie de cineva care vine doar când îi convine.
Îi trebuie stabilitate și siguranță.
Și-a pierdut tatăl. Asta-i provoacă anxietate unui copil.
Ești în doliu, nu le poți face singură pe toate.
Într-o lună, vei mai avea un copil și abia te descurci cu cel de acum.
Ce-ai zis? Că nu-s în stare să văd de Elliot?
- Ați discutat vreodată despre Daniél? - Nu.
Fiul meu e mort și nici nu-l pot îngropa întreg!
Voia să fie incinerat. Ai fost de acord dacă-i facem piatră funerară.
- Dar voiam să-i știu trupul în mormânt! - Trupul lui Daniél nu mai există.
Ce te înfurie așa?
Măcar îl jelești?
Poate de asta are nevoie Elliot. Să-și văd mama tristă.
Ascultă, eu…
Am aruncat un telefon mobil în capul soacrei mele.
- Ai rănit-o? - Are două copci. Zice că-s furioasă.
- Că nu jelesc cum se cuvine. - Durerea îmbracă multe chipuri.
Cred că toți cei de față sunt de acord.
- Nu-i așa? - Da.
Jalea e dragoste rămasă pe drumuri.
Nu pricep de ce trebuie să vorbim aici despre asta.
Nu schimbă nimic. Morții nu învie.
Nu se întorc subit printre noi. Vorbim ca să ne aflăm în treabă.
Am petrecut patru ani lângă Rickard, cei mai fericiți din viață.
Eram nedespărțiți, făceam totul împreună.
Când m-au sunat să-mi spună că s-a prăpădit…
m-au lăsat picioarele.
Am refuzat toate invitațiile,
am petrecut fiecare weekend singur, chiar și Crăciunul.
O dată, frățiorul meu s-a ivit în grădină. I-am cerut să plece, dar n-a vrut.
Am țipat la el să se ducă în iad.
Atunci a plecat și dus a fost.
Nu știu de ce îți spun…
O să te prind…
Adu mingea! O vreau!
Ne putem vedea mâine? Și poimâine?
Și-n ziua următoare… Și-n următoarea…
- Dacă e de acord mama ta. - Linda!
- Iartă-mă! - Pentru ce?
Preventiv. Poate am greșit cu ceva.
Vrei să te muți cu noi?
Să mă ajuți puțin înainte…
Și după. Numai dacă vrei.
Deci vrei să stau o vreme la tine?
Da. Cu mine și Elliot.
Și cu bebelușul.
Și cu Zlatan.
Da.
Pot să sun zilnic.
- Nu mă atinge acum! - Bine.
Hai, Zlatan!
Pa!
- Linda, ai nevoie de ajutor? - Nu. Mă descurc.
- Vino! - Sună telefonul.
Alo! Nu. Pleacă acum.
Mersi că întrebi ce fac!
Am muncit pe brânci ca să o ducem bine împreună.
Parcă nu investește în relație la fel de mult ca mine.
Sufăr cumplit. O iubesc atât de mult!
Ia cu nițică apă!
E delicioasă.
- A comandat-o. - Are gust de anus.
- Elliot! - N-are voie să spună „căcat”.
Linda, din ce trăiești?
- Am câștigat la loterie. - Poftim?
Acum doi ani. 548.000 de coroane.
- Ce bine de tine! Nu? - Da.
Lucrai undeva înainte să câștigi?
La un cămin de bătrâni.
Încă ții legătura cu tatăl vostru?
Da.
Dar nu-l vizitez des. Nu se simte prea bine.
- Și-a băut mințile. - Cine?
- Bunicul tău. - Mai am unul?
- Nu. - Chiar e delicioasă!
Cum adică și-a băut mințile?
- E alcoolic, scumpule. - Helen!
Faci o mare greșeală, Sara.
Acum locuiește aici.
Dă-mi-o mie! Știu unde-i locul ei.
Mami, de ce nu l-am cunoscut pe bunicul?
Nu vrea să mă vadă.
Când eram de vârsta ta, mă puneam în leagăn și-l așteptam.
N-a venit niciodată.
Mi-ar plăcea să-l văd cândva.
Salut!
Nu-s în stare.
Să-i ofer lui Elliot o copilărie frumoasă.
Să-i fiu și mamă, și tată.
Și, în curând…
să nu distrug două copilării!
Nu-s în stare.
Vino!
Așa. Hai aici!
Porți cămașa lui Daniél.
Scuze!
- Hainele mele… - Nu-i bai.
…erau murdare.
- Nani, nani, puiul mamei - Nani, pui… mamei
Puișorul mamei mic
…puișor
Dormi cu mama…
Zlatan o să moară?
- Da… - Și tu o să mori?
Da, dar numai când o să am vreo sută de ani.
- Împreună cu Zlatan. - Da. Exact.
Îmi placi, unchiule Linda!
Și eu te plac.
- Astea-s noile pastile? - S-a făcut deja trei?
E trei fără un sfert. Astea-s noi?
Servesc la trei cafea și tort în sala de mese.
Nu mergem acolo de obicei. Ți-am cumpărat eu.
- Încă nu-i trei. - Nu.
- Ce-i de râs? - De ce ai pus căpșuni în ceai?
- Pentru că-i mai bun așa. - Bine.
Știu că-mi poartă pică.
Sora ta cea mică.
- Ceaiul cu căpșuni chiar e bun! - Ce?
Nu!
Buni!
Bună, scumpule!
Bună, dragule!
- Bună! - Bună!
Salut!
- Acolo e tati? - Da. Cenușa tăticului tău.
„Cel mai bun tată din lume, soțul Sarei și preaiubitul nostru fiu.”
Nu așa ne-am înțeles?
Ba da. Sună mirific, Helen. Mirific!
- E rândul meu? - Da.
O lanternă, ca să nu-ți fie frică de întuneric.
Un desen cu mine, cu tine și cu mami,
cu unchiul Linda și Zlatan.
Și bunicul cu bunica.
Poftim și o banană, dacă te ia foamea!
Cincizeci și unu, șapte, opt…
Helen crede că-i concurs, care suferă mai mult.
…o sută și șapte.
- Asta înseamnă… - Unu plus unu plus unu.
Asta înseamnă cât trei picioare.
Linda, te-am sunat în neștire!
Mi-am pierdut cheile.
El e Jasse.
Și ea e Sara, sora mea mai mică.
- Bună! - Salut!
Și ești…
- Nu i-ai spus? - Ba da.
Locuiește cu mine.
- Și e iubitul meu. - Suntem împreună de patru ani.
Da. Cu excepția perioadei cât ai stat la fata de la yoga.
- Mintea tot la tine îmi stătea. - Așa e.
Poți fi fizic cu cineva, dar trimite energie mentală altcuiva.
Zău așa?
- Da. - Dar nu mi-a fost ușor.
Linda, când te întorci acasă? Nu-mi priește să fiu singurel.
Câți ani are?
- 39, în 14 zile. - Peste două săptămâni.
Poți lua cheile mele. Poftim!
- Îți trebuie bani? - Îl și întreții?
- Îmi împrumuți 2.000? - Desigur.
Pentru un curs.
Dedicat celor răniți în dragoste.
- Se cheamă „Războinici răniți”. - „Războinici răniți”?
- Sara! - Ce-i?
Bine.
Doamne! Câtă energie negativă!
- Tocmai și-a îngropat soțul. - Nu-i motiv să fie nesuferită.
- Mi-e dor de tine. - Și mie, de tine.
Vii curând acasă?
După nașterea copilului.
- Cui îi scrii? - Lui Jesse.
Se dă în vânt după sex oral.
Adică să dea… limbi.
Cred c-a învățat la un curs…
Își face treaba întins. La final, se uită în sus, așa.
Parcă ar cerși laude. Mi se pare că seamănă…
cu un câine la castronul cu apă.
Dar e bun la suflet și atent cu cei din jur.
Probabil că azi l-ai prins într-o pasă proastă. El…
E băiat bun.
De ce faci mereu așa? Le cauți scuze oamenilor.
Nu toți sunt cumsecade. Ai voie să nu-ți placă cineva.
- Dar îl plac! - Fix ce spuneam! Ești bătută-n cap.
Și tu ai oameni care-ți plac.
- Îl placi… Îl iubești pe Elliot. - E altceva. El e un copil.
- Îl iubesc și când îl urăsc! - Bun…
Pe Daniél?
L-ai iubit pe Daniél.
Când s-a ivit Elliot, nu era în plan să rămân gravidă.
Și Daniél…
nu voia copii, cel puțin nu atunci.
Știi ce-a zis când l-am anunțat?
„Veste mai rea nici că se putea!”
Deși a regretat apoi acele cuvinte…
cred că niciunul dintre noi nu și-a dorit această viață.
- Îmi porți pică. - Poftim?
Îmi porți pică.
Dar acum sunt aici pentru că vreau să te ajut.
Cu Elliot și cu orice mai e nevoie…
Vreau să te sprijin, dar nu-mi mai purta pică!
- Au! - Ești sora mea mai mare.
Nu înseamnă că mă poți lovi! Ia vezi!
Au! Nici tu n-ai voie să mă lovești!
Potolește-te!
- Tu să te potolești! - Ba tu!
- Nu! - Potolește-te!
Puteai să rămâi cu mine și cu mama după divorț. N-ai făcut-o.
Te-ai mutat cu el.
Erai destul de mare să alegi, dar eu aveam zece ani!
Mi-a fost dor de tine! Fir-ar!
Dacă nu făceam așa, tata rămânea singur.
Ce dacă? Era bărbat în toată firea și nu-i păsa de noi!
Și oricum a fost doar vina lui!
Să-ți intre bine în cap că unii oameni sunt ticăloși
și tot ce poți să faci e să pleci!
Nu acum!
Poftim!
Era la tata, dar mi-am zis că ar trebui să ajungă la tine.
Îi pasă, Sara.
Vizitează-l până nu e prea târziu!
Micuțo, poți conta pe mine.
Sara!
Noapte bună!
- Zici că-s robot cu folia asta? - Cum să nu!
Uitasem de petrecerea de Halloween.
Îl duc eu la grădiniță dacă vrei.
Nu-i nevoie.
De fapt, voiam să te rog să-l iei astăzi.
Mă văd cu moașa. Grădinița se închide la 14:00.
- Pot să-l las, apoi să-l și iau. - Bine.
Sau îi anunț la telefon că e bolnav.
Sunt gata!
- Arăți grozav! Ești… - Unchiul Linda.
- Am mustață? - Da.
Ne dați sau nu ne dați?
- N-am bomboane. - Deci nu ne dați.
- Ba nu. - Ba da!
Năzdrăvanule!
Ce obraznic ești! Ești obraznic?
- Pa, scumpule! - Pa!
Pa!
- Știi țestoasa aia? - Care?
Țestoasele sunt încete. Dar aia din film e rapidă!
- Ca noi? - Nu, așa!
Iau eu poșeta.
Ia să vedem! Puteți să vă întindeți?
Așa.
- Vă simțiți bine? - Da.
Să vedem ce face fătul!
Sau să spun „fetița”?
- Știți că e fetiță, nu-i așa? - Da.
- Bine. Ridicați bluza? - Da.
Desfac eu brâul…
O să palpez capul. Inspirați!
Și expirați!
Expirați!
Iată-l! Bun.
Să vedem dacă găsesc inima.
O să fie cam rece pe piele.
Să văd!
Caut puțin.
Iată! Am găsit-o.
O auziți?
Pare sănătoasă tun.
Bine.
Poftiți!
Îmi pare rău!
Îmi pare tare rău! Am uitat că ești în burtică.
Îmi pare rău!
Da…
E cineva?
- Bună! - Unde-i Linda?
S-a dus…
- Bună, scumpule! Bună! - N-a venit.
Cum așa? Unde e?
Scumpule, vorbesc puțin cu mama ta. Mă întorc imediat.
- Eu nu plec nicăieri. - Bine.
Vino!
Linda n-a mai venit. Elliot credea că a murit!
Nu răspundeai, așa că m-au sunat de la grădiniță.
Ți-am zis eu! Linda e iresponsabilă. Nu poți conta pe ea.
De o oră încerc să-l liniștesc!
Așa ceva provoacă traume adânci. Sunt psiholog, știu ce spun.
Bună!
Te-am tot sunat. De ce n-ai răspuns?
- Pe unde ai umblat? - Îmi pare rău! M-am dus la tata.
Nu aveam de gând să stau mult, dar, după ce am ajuns, a fugit.
L-am căutat peste tot. M-am speriat rău că a pățit ceva.
Putea să fi ieșit în plină stradă.
Dar l-am găsit.
- E teafăr, totul e bine. - Elliot credea c-ai murit.
Nu-s moartă. Intru să vorbesc cu el.
Vreau să-i spun că nu-s moartă.
Pleacă! Helen a avut dreptate. Am făcut o mare greșeală.
Micuțo, Elliot n-ar trebui să se teamă că oamenii au murit
doar pentru că au întârziat cinci minute.
Dar oamenii mor. Chiar mor!
Te părăsesc! Nu poți conta pe ei! Te lasă la greu, să te descurci singur!
Ai promis că vei fi lângă mine și Elliot!
Ai promis, apoi iar l-ai pus pe tata mai presus de mine!
Nani, nani, puiul mamei
Puișorul mamei mic
Puiul mamei puișor
Dormi cu mama, dormi ușor
Mami, unde-i unchiul Linda?
Doarme în patul ei de acasă.
- Cu Zlatan? - Da.
- Vrei să te șterg? - Nu.
N-ar trebui să te culci așa.
Mi-e dor de unchiul Linda.
Aliniază-le!
Nu-s drepte.
Drept, drept!
Zlatan!
Alo!
Bună! Sunt Helen Garcia. Ai vorbit cu Sara? Știi cumva unde e?
- Nu. Habar n-am. - Știi unde s-ar fi putut duce?
- N-am mai vorbit de când… - Lasă!
- Bine. - Pa!
Bine, pa!
- Cum de ești aici? - Ne plimbam.
Sara a intrat aseară în travaliu. S-a dus dimineață la moașă.
- Se dilatase patru centimetri. - Bine.
Așa că au internat-o.
M-au sunat de la spital că a dispărut.
Trebuia să-mi fi dat seama că nu-i în apele ei!
Sunt de meserie! Drăcia dracului!
Iau mașina ca s-o caut.
Unde naiba-s cheile?
Poftim!
Poate o găsește Zlatan.
Caută, Zlatan!
- Da! Unde-i Sara? Zlatan! - Vii sau nu?
Sigur, vin!
- Potolește dihania! - Zlantan, șezi!
Șezi!
- Ce-i dai să mănânce? - Scuze!
Mă tot gândesc la pățania cu Elliot.
- Sunt o soră de toată jena. - Asta așa e!
Sunt cea mare. Ar trebui să am grijă de Sara, dar nu știu cum.
Micuța a știut întotdeauna ce să facă. În toate privințele.
Psihologul meu spune că nu v-am prea ajutat pe niciuna
să reînnodați relațiile.
Că am părut de-a dreptul ostilă.
- Faci terapie? - Da.
- Ești medic psiholog. - Și noi suntem oameni!
- Bun. - E în fișa postului.
A zis că e nevoie de locuri și de persoane de încredere
în toiul unei crize.
Te numeri printre ele.
Deși nu m-ai văzut de mult.
Dar… Sara!
- Helen… - Sara!
Helen! Bănuiesc unde ar putea fi.
Virează la dreapta!
Ce să caute aici?
- E locul unde ne jucam în copilărie. - Poftim?
Stai!
- Aici? - Măcar verificăm!
- Slavă Domnului! - Ține!
Țin eu lesa?
Sara? Te dai în leagăn?
Nu-s în stare.
Bine…
Hai să ne întoarcem la spital!
Nu vreau.
Dar…
Dar o să naști.
Fetița ta vine pe lume.
Am visat că-l nășteam pe Daniél.
Dacă arată ca el?
Nou-născuții nu arată ca niște cartofi fierți?
Dacă…
Dacă îi seamănă lui?
Vorbește ca el, se poartă ca el, spune aceleași lucruri…
Dacă e exact ca el?
N-aș suporta.
Noi nu semănăm cu părinții.
- Ba da. - Nu! Nu-i semeni deloc mamei.
Nu la ea mă refer.
Sunt ca… tata!
- Sunt bucățică ruptă din el. - Vino, Sara!
Sunt ca el.
Sunt la fel de egoistă ca el.
Sunt la fel de nerăbdătoare și de acră în viață.
Dar, tot la fel ca tata, ești cumsecade și haioasă.
Îi înstrăinez pe toți, la fel ca tata.
Am rămas singură, ca el.
Dar eu nu-s ca mama, nu?
Ești bună cu toată lumea.
Ești nesigură, te temi de conflicte. Te-ai pus preș pentru iubitul tău!
Nu ești deloc ca mama…
Nu-i nimic. Sunt ca mama.
O plăceam.
Și eu.
Mi-e dor de ea.
Și mie.
Bun…
Gata…
Așa!
Împinge! Încă trei contracții și iese.
- Merge strună! - Nu e bine. O simt!
Totul merge bine, Sara. Îi simt capul. Nu mai durează mult.
- Alarmă! - Anunț urgența.
Sara, inima fătului nu bate normal. Trebuie scos acum.
Bun. Veniți!
- Urgență! - Să ne grăbim!
Sonja?
- Nu te așezi, Helen? - Ba da.
Am un pic de emoții.
Mi-e frică.
Și mie.
Credeam c-am trecut de hopul cel mare. Cu Daniél.
Dar n-a fost așa.
- Buni! - Elliot! Bună!
Îi fac cezariană. N-avem vești.
Intrați să vedeți mama și fiica!
- Hai să-ți vezi surioara! - Haideți!
Vino, Linda!
Vai de mine…
Doamne! Ce drăgălașă e!
Bună, surioară!
Unu, doi, trei, patru, cinci, șase…
Opt, nouă, șapte.
Șase!
Vrei s-o ții?
Îmi dai voie?
Poftim!
Bună, scumpete!
- Mi-a fost dor de tine. - Și mie.
- E frumoasă foc! - Da.
Mulțumesc!
Am puțină treabă.
Mami!
Salut!
Linda?
Ce faci?
Nu poți fi cu cineva fizic și trimite energie mentală altcuiva.
Ce-i asta?
Nu poți fi cu cineva fizic și trimite energie mentală altcuiva!
Ia-le de aici!
Te iubesc.
- Nu e un sentiment plăcut. - O să te ating.
- Linda… - Adio!
Bună!
Știu că o să te înfurii pe mine,
dar și că o să te bucuri mai târziu.
- Sau poate că nu… - La ce te referi?
Are o zi bună.
E fetița ta?
Da.
- Bună, micuță Sara! - O cheamă Saga.
Glumeam.
Haios.
Dar ea… îți seamănă leit, Micuțo.
Uite, tată! Am făcut o poză pentru tine.
Mâncăm pizza?
Poate ar trebui…
să vă odihniți.
Bună idee! Le pun acolo.
Mulțumesc!
Și îmi pare rău.
Vino!
- Linda! - Tată, așteaptă-mă aici!
- Voiam să te întreb când vii acasă. - Acasă?
Adică aici.
- Arată ca tine. - Ba nu.
Arată ca un cartof fiert.
Subtitrarea: Irina Para