Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
[någon nynnar]
[det knackar på dörren]
-[man] Sara? -Jag är snart klar!
-[man] Jag fixar inte det här mer. -Ta den andra toaletten då.
Jag måste komma bort ett tag.
Va?
Vi vet ju båda två.
Det här funkar inte längre.
Jag tänkte att jag skulle åka till Malaga med Peder.
Ska du åka på semester med Peder?
Jag behöver komma bort och tänka lite.
Okej?
God natt. Jag går och lägger mig nu.
["Sånt är livet" med Anita Lindblom spelas]
♪ Sånt är livet, sånt är livet ♪
♪ Så mycket falskhet bor det här ♪
♪ Den man förlorar, vinner en annan ♪
♪ Så håll i vännen som du har kär ♪
♪ Han kom om våren, som en vårvind ♪
♪ Min kärlek fick han och allt han tog ♪
♪Men så kom hösten, och den kärlek ♪
♪ Han svor var evig bara dog ♪
♪ Sånt är livet, sånt är livet ♪
♪ Så mycket falskhet bor det här ♪
♪ Den man förlorar, vinner en annan ♪
♪ Så håll i vännen som du har kär ♪
♪ Han fick en annan, jag har sett dem ♪
♪ Han verkar lycklig, och hon är ung ♪
♪ Det jag har lärt mig, är just detta… ♪
Elliot, nu måste du vakna, gubben!
♪ När hjärtat svider, sjung, åh, sjung ♪
♪ Sånt är livet, sånt är livet ♪
♪ Så mycket falskhet… ♪
[Sara] Daniél?
♪ …bor det här, den man förlorar… ♪
Daniél?
♪ …vinner en annan, så håll i vännen som du har kär ♪
♪ Vårt liv är fattigt, nu utan kärlek ♪
[musiken tonar ut]
Daniél?
[det knackar på dörren]
[berättarröst och apläten från tv:n hörs på allt högre volym]
[det knackar hårdare]
-[Sara] Hej. -[man] Var är han?
-Där. -Tack.
[apläten hörs från tv:n i bakgrunden]
-[man] Nollpalpation. -[kvinna] Ser du?
-[man] Kall också. -[kvinna] Han är väldigt stel.
[man] Han har varit död i flera timmar.
[kvinna] Det ser ut så.
[man] Tar du snacket med anhöriga?
[kvinna] Okej.
[apornas skrik och läten hörs från tv:n]
Hej, Helen.
Det är Sara.
Jag vet att jag ringer väldigt tidigt. Det är för att…
Daniél. Jag har försökt att väcka honom.
Men han vaknar inte.
Ja.
[sorglig musik]
[Elliot] Mamma, visste du att människor var apor?
Dinosaurierna dog.
Och sen så blev aporna grottmänniskor.
[Elliot] Jag har också varit en apa.
-Kan inte du vara en apa nu, mamma? -Mm.
[tv-röst] …och Norrköping tar ledningen med 1-0 i den här allsvenska premiären.
[hund gläfser lågt]
Okej, du får en.
En!
[hunden gnyr]
Nej, det blir inga fler nu.
-[hunden gnyr igen] -Absolut inga fler.
-[telefon ringer] -Här, varsågod.
-Hej, pappa. -Linda, var är mina tofflor?
-Vad sa du? -Mina tofflor.
Jag behöver dem.
Kan inte personalen hjälpa dig att leta efter dina tofflor?
Fan i helvete!
-Nej? -De är ju galna.
De sjunger bara "klappa klappa" som idioter.
-Du måste komma. -Japp, jag kommer.
-Bra. Bra, bra. -Ja. Hej.
Så.
Han…
-Där. -Ja.
-Hej. -Hej.
Ivan, jourläkare.
-Sara. -Mm.
Helen.
Daniéls mamma.
Daniéls far.
[Ivan] Jo…
Så här, jag är här…
Jag tror att det är bra om jag tar och spelar in det här.
Det kan vara svårt att komma ihåg vad som sagts när man är i chock.
Det upplever jag ofta i mitt arbete som psykolog.
[Ivan] Ja, absolut.
Ja…
[Ivan] Det mest
troliga är att… [harklar sig] hans hjärta slutat slå i sömnen.
[pappan snyftar]
Kroppen visar inga som helst tecken på dödskamp.
[Ivan] Vi ska självklart göra en obduktion för att fastslå dödsorsaken,
men det är ytterst sannolikt att det rör sig om ett dolt hjärtfel.
Jag sov på soffan.
Okej.
[Helen] Sov du på soffan?
Jag sover dåligt på grund av magen,
så jag brukar sova på soffan, så att Daniél inte ska väcka mig.
Jag har svårt att somna om ifall jag blir väckt.
Det var därför jag sov på soffan.
[Ivan] Det finns inget som du kunde ha gjort.
Du måste verkligen förstå det, Sara.
[melankolisk musik]
[musiken blir livligare]
[finstämd musik]
[mannen] Åh, oj, oj.
-[kvinnan] Ja. Tycker du det? -Ja. Verkligen.
-[kvinnan] Zlatan! -Va? Vad säger du?
Hej! Hej, min älskling.
Nej, har du en hund?
-Ja. -Hej!
-Det är Zlatan, min hund. -Oj, oj! Alltså…
Vet du, jag har alltid drömt om att ha en hund.
-[mannen] Mm. -Kul.
-Hej, gubben. Är du min hund, Zlatan? -Jag har en.
-Va? Ja. -[hon skrattar] Du…
Här kommer jag med lite vatten. Jag har nog ingen is, tyvärr.
Varsågod.
-Tack. -Och lite musik.
Så.
["X" med Ansiktet spelas]
-Oj. -Oj.
Oj.
Jaha.
[dörr smäller igen]
Vad gör du här?
Vadå, har du pojkvän?
Vi skulle ju ha paus.
-Har vi? -Ja, du sa ju att vi skulle ha en paus.
"För att
jag ska kunna vara mig själv
i den här relationen så behöver jag vara ensam ett tag", sa du.
[han stänger av musiken]
Vad heter du?
Ludde.
-Ludde. -Ludvig.
Jag heter Jasse.
Jag borde nog gå.
Det jag sa till henne
var att jag inte kunde känna vad hon ville.
Du vet hur svårt jag har för människor som inte känner vad de vill
när jag har ett behov av att känna vad de vill.
Det har funnits så många kvinnor i mitt liv som jag inte kunnat känna.
Ja…
[dörren smäller igen]
Du…
-Du känner ju mig. -Du ska nog inte röra mig nu.
Nej.
-Jag går nu. -Mm.
[dörren stängs]
[Elliot] Jag sticker dig och mördar dig!
[Elliots farfar] Aj, aj! Compasión! Nåd!
[Elliot] Jag har dig!
När pappa kommer hem äter han upp dig. [skrattar]
[Helen] Jag har ringt och bokat möte med prästen.
Hon sa att du får gärna tänka på vilka psalmer vi sjunger.
Jag tycker den där "Blott en dag, ett ögonblick i sänder" är väldigt bra.
Har du pratat med Elliot om begravningen?
Jag har sagt att Daniél är bortrest med jobbet.
Om du vill så kan jag berätta för honom.
Jag ska. Jag vet bara inte vad jag ska säga.
Nej. Det går ju bra att vänta lite med det också.
Då ringer jag runt till alla nu då.
["Allt som jag känner" med Tommy Nilsson spelas]
Hej.
Du har flyttat tillbaka?
Jag mådde inte bra av att bo med Maja. Inte förra gången heller.
Vadå förra gången?
Det var mest för att ge dig lite space.
Kom.
Vi kunde kanske ha pratat om det innan…
Jag har saknat dig.
Min pappa ringde.
Och… Min lillasysters man är död.
Har du en syster?
Min lillasyster Sara. Jag har nog berättat om henne.
Hon bodde hos mamma när de skildes. Jag flyttade med pappa.
Jag hittade perfekta avokados. Precis som du gillar dem. Känn.
I alla fall så, hennes man, han bara dog, från ingenstans.
Usch.
Pappa tycker att jag ska gå på begravningen, men han…
Han och Sara, de… Han kan inte gå. Jag vet inte vad jag ska göra med det.
[Linda] Vad är det?
Det är bara att du inte har frågat hur jag mår.
-[Jasse] Du ska nog inte röra mig nu. -Nej.
[hundskall]
[melankolisk musik]
[Zlatan gnyr]
-[Zlatan skäller] -Sch!
Kom.
[en dörr öppnas och en kyrkorgel hörs]
Herregud.
Jag ber hemskt mycket om ursäkt. Jag brukar aldrig vara sen.
-Ingen fara. -Välkommen. Slå dig ner.
-Ska jag hjälpa dig? -Nej.
Ja, precis.
Jag vill bara få en bild av vem Daniél var.
Vem han var?
Finns det nåt som du tänker att jag ska prata om under begravningen?
Det kan vara vad som helst. Stort, smått.
-Vi gifte oss efter att vi fick Elliot. -Mm.
Men vi träffades när vi läste juridik.
Sen flyttade vi ut hit förra året.
Daniél ville vara närmare sina föräldrar.
-Jag förstår. -Och för barnens skull, såklart.
De säger att det bara tar en halvtimme med buss, och att folk
kommer att hälsa på, men problemet är att ingen kommer.
Du tänker säkert att det i alla fall finns frisk luft,
och en stor gräsmatta och din man som du kan dela det med,
men så försvinner han bara.
-Han är bara borta. -Ja.
-Jag tycker att det är vidrigt av honom. -Mm.
Och dina föräldrar? Mamma, pappa, några syskon?
En storasyster, men vi har ingen kontakt.
Mm. Och dina föräldrar?
-De är döda. -Mhmm.
[Elliot nynnar]
[Elliot fortsätter nynna]
-Vad ritar du? -Det är en gris. Den är ledsen.
Den har bara en kompis,
och det är bara en tjock, gammal tvättbjörn.
[Sara] Jag ser det.
Är du också ledsen?
-Saknar du pappa? -Vi kan ringa honom.
Nej, vi kan inte ringa till pappa.
För att han är som den där fågeln, du vet. Den som vi grävde ner i trädgården.
Är pappa död?
Mm.
Så han kommer inte hem nästa vecka?
Nej.
[Elliot] Mm.
Var en apa nu.
[Elliot härmar apläten]
-Ho… -Högre.
Ho, ho, ho…
-Ho… -Mycket högre!
Ho, ho, ho…
Högre!
-[Sara fortsätter låta som en apa] -[Elliot skrattar]
[Sara fortsätter göra apläten]
-Högre! [skrattar] -[Sara låter högre och högre]
Högre, mamma. Högre!
-[Sara gör höga apläten] -Elliot skrattar]
Aaahhh!
[kyrkklockor ringer]
-Ska jag… Behöver du…? -Nej!
[hundskall]
-Mamma, kolla. En hund! -Inte nu, Elliot.
Jo!
-[Elliot] Är det din hund? -[Linda] Ja.
Vad heter den?
Va? Zlatan.
[Elliot] Heter den Satan?
Zlatan heter han.
-Satan! -Zlatan.
-[Helen] Kommer du, Sara? -Satan!
Elliot. Farmor och farfar väntar på oss.
[kyrkorgel spelas]
Nu måste vi gå.
-Kom. -[Elliot] Nej.
Jag hörde att det var kaffe hemma hos er.
Mm.
[stillsam pianomusik spelas]
[Helen] Daniél älskade ju choklad.
Jag kommer ihåg när jag hade köpt en bit av en chokladtårtbit.
Jag hade ställt den i köket, på bordet, och så
höll jag på och ordnade lite och så gick jag in i badrummet.
[Elliot nynnar]
[Elliot] Hej.
Hej.
Han älskar bollar.
-Ska du testa? -Mm.
Zlatan, kom.
Vi kan inte ha en hund för min mamma är allergisk.
Just det.
Mm.
Min pappa ska brännas.
De ska köra in honom i en stor ugn.
Vill du gunga?
-Ja. -Ja? Okej.
Din mamma älskade att gunga när hon var liten.
-Hej. -Hej.
[lågmält sorl och pianomusik]
[Elliot] Högre!
Högre!
Jag flyger!
Vad fint ni har gjort idag, Sara.
Ja, jättefint.
[Elliot skriker]
Nej! Elliot!
-Aj! -[Sara] Jag visste det.
-Det gör ont. -Kom.
Aj.
Ja.
Lilla… Om du bara håller huvudet där…
-Förlåt för det där med Olle. -Elliot.
Elliot. Just det.
Jag visste ju inte att han inte höll i sig, så…
Men han verkar okej?
Hans pappa har precis dött, så nej, han är inte okej.
-Åh, Gud. Förlåt! -Ingen fara.
-Ta hand om dig. -Ja.
Hej då.
Hur fick du veta om Daniél?
-Det var hon, Helene… -Helen.
Helen.
-Oj, förlåt mig. -Ingen fara.
-Jag beklagar, Sara. Verkligen. -Ja. Tack.
-Jag beklagar verkligen. -Ja, tack.
Helen ringde till pappa.
Jag var där och hälsade på lite, på hemmet. En stund.
-Han ville jättegärna komma. -Du kan gå nu.
Gnugga, gnigga, gnägga, gnalla Nu borstar vi tandtroll bort, faderalla!
Gnugga, gnigga…
-Farfar? -Ja?
-Såg du den där hunden? -Ja, vad hette…?
-Han hette Satan. -Zlatan, ja.
Han är lite gulguldig.
Ja, det var han. Okej.
Gnugga, gnigga, gnägga…
Jag förstår att du inte har haft så mycket kontakt med henne.
Linda.
Jag blev tvungen att ringa din pappa. Ni är ju trots allt släkt.
Det är ju vid såna här tillfällen man behöver sin familj.
Jag tycker faktiskt att det vore en bra idé om jag flyttade in här.
Du kan ju inte göra allt själv med Elliot. Och snart kommer ju en liten bebis också.
Jag tar bara tjänstledigt från mottagningen,
så kan jag vara här med er hela tiden.
Vi mår bra.
Sara, jag förstår att du är väldigt ledsen.
Jag är också ledsen.
Vi har förlorat honom båda två.
Men jag har förlorat mitt barn.
Min son.
Jag går upp och lägger mig nu. Elliot ska upp tidigt i morgon.
Då ringer jag efter en taxi.
José, jag ringer efter en taxi.
Helen?
Du behöver inte le. Den känner igen dig ändå.
["Är det konstigt att man längtar bort nån gång?" med Lena Andersson spelas]
[folk sjunger och klappar i händer]
-[Linda] De här var goda. -[Timo] Jo.
Ja. Det är inte de jag brukar köpa.
Köpa? Brukar du inte baka själv?
Har du nånsin lärt mig baka, pappa?
[allsången fortsätter i bakgrunden]
Håll käften, för helvete! Åh!
Varje måndag, varje onsdag,
varje fucking skitdag, tre timmar. Klappa, klappa.
-Klappa, klappa. -Jag var ju hos Lille efter begravningen.
Så jag tog lite bilder.
Där är hennes trädgård.
Det där är hennes son, Elliot.
-Ska du hälsa på henne igen? -[telefonen ringer]
Jaha.
-Nu ringer Jasse. -Nej, men… Pappa!
Du är väl inte fortfarande tillsammans med honom?
Men ge mig den!
Hej.
-Men Linda, för helvete. -Jag kan inte prata just nu.
Du… Självupptagen jävla mansbebis!
Jag är på tunnelbanan.
Det är nån jättekonstig finsk gubbe som sitter och skriker.
Med världens minsta kuk!
Va? Ja, han är verkligen jätteobehaglig.
Mm. Men du, jag är hemma snart, så jag…
Vi ses då. Okej, puss.
Pappa!
[engelsk röst hörs på tv:n]
Nu vill jag åka hem.
Pappa, du bor ju här nu. Eller hur?
Din morsa bor här.
Mamma!
-Elliot! -Mamma!
Elliot!
Mamma är här nu. Vad har hänt?
Jag drömde att pappa grävde ner dig på gräsmattan.
Älskling.
Jag är inte i gräsmattan. Jag är här.
[Sara låter som en apa]
Lägg dig ner.
[Sara stönar lågt]
Ska vi sjunga tillsammans? Okej.
♪ Tuu tuu tupakkirulla ♪
-♪ Mistäs tiesit… ♪ -[det knackar på dörren]
Vem knackar?
Jag vet inte.
-[det knackar igen] -De får komma tillbaka i morgon.
♪ …tänne tulla? ♪
♪ Tulin pitkin turun tietä ♪
♪ Hämeenlinnan härkätietä ♪
[regn och åska hörs]
Hej!
Vad gör du?!
Jag knackade, men du öppnade inte, så…
Jag ville bara säga hej och kolla hur det är med Elliot och…
-Näsan och… -Vet du vad klockan är?
-Halv nio. -Elliot ligger och sover.
Vadå, nu?
Han är fem. Han går och lägger sig halv åtta.
Kan jag…? [öppnar dörren]
Nej, du kan inte ta in den där. Jag är allergisk, det vet du.
Det var bara nåt mamma sa.
Va?
Ja, hon ljög.
-Va? -[Zlatan skäller]
Nej, Zlatan. Hallå!
Jag fick lova att inte säga det till dig.
Jag fick aldrig säga det.
Så därför sa jag inte det.
-[Zlatan skäller] -Zlatan?
["Letting go is a blessing" med Mira Ray spelas lågt]
-Tack. Ska inte du ha en? -Nej.
Det får man ju inte.
Nej, det får man inte.
-Det måste vara väldigt snart. -Om fyra veckor.
Jag har ju inga egna barn så, men jag har ju Zlatan.
Zlatan är mycket. Alltså, det är hela tiden nånting.
Så jag…
Kan du inte sätta dig?
Jag fattar inte att mamma ljög om att jag var allergisk.
Det enda jag önskade mig var att få en hund.
Hon ville nog bara verkligen inte ha nån.
Typiskt henne att ljuga istället för att säga sanningen.
-Hon hade fullt upp. -Med en otrogen man
som hade sprit gömt i hela huset, menar du?
-Men hur mår du, då? Vad händer? -Skojar du?
Nej. Det var länge sedan vi sågs.
På mammas begravning.
Det är ju inte att jag inte har velat hälsa på, utan…
Jag tänkte att du aldrig ville se mig igen.
Varför tänkte du det?
För att du sa:
"Jag vill aldrig se dig igen."
Det var ingen lätt dag.
-Din hund bet prästen. -Det var inte Zlatan.
Det var min första Zlatan. Den andra Zlatan, alltså…
-Min andra Zlatan… -Du ska nog gå nu.
Jag fattar.
[Linda] Du, jag är…
Jag är ledsen för att jag bara brakar in utan att höra av mig.
Men det är en annan sak också.
Det är pappa.
Han mår inte så bra. Han har börjat glömma grejer, och han…
-Ibland är han som vanligt så du… -Sch!
…kanske vill följa med och hälsa på.
Kom!
[Zlatan gnyr nöjt]
Du kan sova på soffan, så väcker du honom inte.
Var är Elliot?
Klockan är halv nio, vi ska ju gå nu.
Han har redan gått.
Va?
Vi gick tidigt.
Han ville så gärna gå med Linda och hunden.
Med Linda?
Gick han med Linda?
Ja, det blev så idag.
Men vi skulle ju gå.
Ja.
[Helen] Det är så underbart att vi kan vara här tillsammans. Vi behöver varandra.
-Ja. -[José] Titta.
-Värdigt. -Elaka draken är där.
-Ja… -Den är inte elak.
-…vackert. -Den är snäll.
[Helen] Ja, vi är här varje dag.
-[Elliot] Det är en best. Den heter Röd. -Naturligtvis. Sorgligt.
-[José] Ja, ja. -[Helen] Nej, vi stannar.
Du kommer snart fatta, farfar.
[Helen] Ja, jag förstår.
Ja. Kan jag ringa upp dig?
Hade vi inte bestämt att jag skulle följa till förskolan på onsdagarna?
Jo.
Han känner ju inte henne.
Hur kan du vilja att en vilt främmande människa…
Hon är inte en vilt främmande människa, hon är min storasyster.
[rytmisk musik]
Men Elliot har ju aldrig träffat henne förut.
Och du har ju själv tagit avstånd från henne.
Men det är klart, syskonrelationer är ju ofta djupt komplexa.
Det upplever jag ofta som psykolog.
Linda har sovit över här en gång, och Elliot älskar hennes hund.
Elliot behöver inte nån som kommer nån gång ibland
när det passar dem. Han behöver ju stabilitet och trygghet.
Han har ju ingen pappa längre.
Det skapar en djup oro hos ett litet barn.
Du måste inse att du är i sorg. Du kan inte klara allt själv.
[den rytmiska musiken ökar i styrka]
Om en månad har du ju ett barn till,
och du klarar ju knappt att ta hand om det du redan har.
[musiken tystnar tvärt]
Vad sa du?
Sa du att jag inte kan ta hand om Elliot?
Talar ni överhuvudtaget om Daniél?
Nej.
Min son är död, och jag får inte ens begrava honom hel.
Han ville kremeras,
och du sa att det var okej med er bara han fick en gravsten.
Jag vill att det ska vara hela min Daniél som ligger där.
Hela Daniél finns inte mer.
Varför är du så arg?
Sörjer du överhuvudtaget?
Det kanske är det Elliot behöver. Att se sin mamma ledsen.
Du, jag…
Jag är här för att jag kastade en mobiltelefon
i huvudet på min svärmor.
-Blev hon skadad? -Två stygn, bara.
Hon säger att jag bara är arg.
Att jag inte sörjer på rätt sätt.
Det finns många sätt att sörja på, det tror jag att alla
här är eniga om.
-Eller hur? -Ja.
Sorg är kärlek som blivit hemlös.
Jag förstår inte varför vi ska sitta här överhuvudtaget och prata.
Det spelar ju ingen roll, de är ju fortfarande borta.
Det är inte som att de plötsligt kommer tillbaka. Det här är meningslöst.
[man] Jag hade min Rickard i fyra år.
Det var de lyckligaste åren i mitt liv.
Vi var tillsammans alltid, gjorde allting ihop.
Så när de ringde och berättade att han var död,
så vek sig benen på mig.
Jag tackade nej till allting.
Satt ensam alla helger. Till och med på julen.
En dag stod min lillebror i trädgården.
Jag bad honom att gå, men han vägrade.
Så jag skrek åt honom att han skulle dra åt helvete.
Då gick han. Och han har aldrig kommit tillbaka.
Jag vet inte varför jag bryr mig.
[finstämd musik]
[Sara gråter tyst]
[musiken ökar i styrka]
[hundskall]
Jag kommer och tar dig!
-[Linda] Ta bollen! -Jag tar dig!
Passa bollen. Jag vill ha den!
[Elliot] Vi ses imorgon. Och övermorgon. Och över-övermorgon.
-[Linda] Om det är okej för mamma. -Linda?
-Förlåt. -Vadå, förlåt?
Jag tänkte bara om jag gjorde nåt fel kanske.
[musiken tonar ut]
Vill du flytta in hos oss?
Och hjälpa mig lite tills, innan…
Och lite efter också. Alltså, om du vill.
Så… Du vill att jag ska liksom bo hos er ett tag?
Ja.
Med mig och Elliot.
Ja, och bebisen också.
Och Zlatan.
-Ja. -[Zlatan skäller]
[yogamusik]
Jag kan ringa varje dag.
Du ska inte röra mig nu.
Nej.
Kom då, Zlatan.
-Hej då. -[dörren smäller igen]
-Linda. Behöver du hjälp? -Nej, det går bra.
-[Linda] Kom. -Oj, det ringer.
Hallå? Nej, hon går nu.
Vad fint att du frågar hur jag mår.
Jag har kämpat och kämpat
och kämpat för att vi ska ha det bra tillsammans.
Det känns inte som att hon investerar lika mycket i förhållandet som jag.
Det gör så fruktansvärt ont. Jag älskar henne så mycket!
[tangoinspirerad musik]
[musiken tystnar tvärt]
Det är alltid trevligt med lite vatten.
Det är jättegott.
-Det är takeaway. -Det smakar anus.
-Elliot! -Han får inte säga "skit".
[José] Linda…
Vad arbetar du med?
Jag vann på lotto.
-Va? -Va?
Mm.
För två år sedan, 548 000 kronor.
Det måste vara härligt, eller?
Ja.
Men du hade väl ett jobb innan du vann på lotto?
Ja, jag jobbade på ett äldreboende då.
Och du har fortfarande kontakt med er pappa?
Ja.
Fast bara ibland. Jag hälsar på ibland för att han är krasslig.
-Han har supit sönder skallen. -[Elliot] Vem?
-[Helen] Din morfar. -Har jag en morfar?
Nej.
-Det där var väldigt gott. -[Elliot] Hur gick skallen sönder?
-Alkohol, älskling. -Helen.
Du begår ett stort misstag nu, Sara.
Hon bor här nu.
Jag kan ta den där, jag vet var den ska stå.
[sorglig musik]
Mamma, varför har jag aldrig träffat min morfar?
För han vill inte träffa mig.
När jag var lika gammal som dig brukade jag sitta på gungan och vänta på honom.
Men han kom aldrig.
Jag skulle vilja träffa honom nån gång.
[Sara] Mm.
-[musiken tystnar] -Hej, hej!
Jag klarar inte det här.
Att jag ska ge Elliot en fin barndom.
Jag ska vara både mamma och pappa.
Och snart…
Det är två barndomar jag ska lyckas med.
Jag kan inte det.
Kom.
[upplyftande musik]
Så. Kom.
Du har Daniéls skjorta.
Förlåt.
-Alla mina kläder var… -Det är okej.
…smutsiga.
[de sjunger den finska barnvisan]
Kommer Zlatan att dö?
Ja…
Kommer du att dö?
Mm. Men inte förrän jag är typ
hundra år.
Tillsammans med Zlatan?
Ja. Precis.
Jag gillar dig, morbror Linda.
Jag tycker om dig också.
-Är de här tabletterna nya? -[Timo] Är klockan tre?
Den är kvart i.
Är de här nya?
[han spelar gitarr och nynnar]
Klockan tre är det kaka och kaffe i matsalen.
Du brukar ju inte gå dit, pappa. Jag tog med lite eget.
Klockan är inte tre än.
Nej.
Varför skrattar du?
Varför lägger du jordgubbar i teet?
För att det är gott.
Jag förstår att hon är arg på mig.
Din lillasyster.
-Det var gott med jordgubbar i teet. -Va?
Nej.
[kyrkklockor ringer]
Farmor!
Hej, älskling!
Hej, gubben.
-Hej. -Hej.
Hej.
Är det där pappa?
Ja, det är pappas aska.
"Världens bästa pappa, Saras man och vår älskade son."
Var det inte det vi bestämde?
Jo, det blir jättebra, Helen. Det blir jättebra.
-Är det min tur nu? -Ja.
Här är en ficklampa så att du inte blir mörkrädd.
Här har jag en teckning på dig och mig och mamma
och morbror Linda, och Zlatan.
Och farmor och farfar.
Och här är en banan om du blir hungrig.
Femtioett, sju, åtta…
[Sara] Det är som en tävling för Helen om vem som sörjer mest.
-[Elliot]…hundra och sju. -Mm.
[upplyftande musik]
[Elliot] Det blir ett.
Nej, ett plus ett plus ett.
[Elliot] Blir…
Lika mycket som tre ben.
[det knackar på terrassdörren]
Linda, jag har ringt dig tusen gånger.
-Jag har tappat mina nycklar. -[Linda] Um…
Det här är Jasse.
Och det här är Sara, min lillasyster.
Hej.
Och du är…
-Har du inte berättat om mig? -Jo.
Han bor i min lägenhet.
Och är min pojkvän.
Vi har varit tillsammans i fyra år.
Ja.
Förutom när du flyttade in hos hon på yogan.
Mentalt var jag tillsammans med dig.
Det var du.
Man kan vara med nån fysiskt och samtidigt skicka sin mentala energi till nån annan.
Kan man?
-Ja, det kan man. -Det var inte lätt för mig.
Linda?
När kommer du hem?
Jag mår inte bra av att vara ensam.
-[Sara] Hur gammal är han? -Jag fyller 39 om två veckor.
Om två veckor.
Du kan ju ta mina nycklar. Mina. Så.
-Behöver du pengar också? -Ska du ge honom pengar?
Kan jag låna 2 000?
Absolut.
Till en kurs jag vill gå.
För människor som skadat sig på kärleken.
Sårade krigare, heter den.
Sårade krigare?
-Sara… -Ja?
Okej.
Herregud, vad mycket negativ energi.
Hon har precis begravt sin man.
Man kan väl ändå vara lite trevlig?
-[Jasse] Jag saknar dig. -[Linda] Jag saknar dig också.
Kommer du hem snart?
Så fort bebisen har kommit.
[tangoinspirerad musik]
[musiken tonar ut]
Vem skriver du med?
Jasse, bara.
Han är väldigt förtjust i oralsex.
Alltså, att ge det.
Jag tror han har lärt sig det på nån kurs. Han…
Han ligger där, och när han är klar så tittar han upp så här.
Som att han vill ha beröm eller nåt. Jag tycker bara att han ser ut som
en hund vid sin vattenskål.
Men han är faktiskt väldigt snäll och omtänksam.
Det var bara en…
…dålig dag idag, tror jag. Han…
Han är bra.
Varför gör du alltid så?
Hittar på ursäkter för folk?
Alla människor är inte snälla. Det är okej att inte tycka om nån.
-Men jag tycker om honom. -Det är det jag menar. Du är bara dum.
Vadå? Du tycker väl också om människor?
Du tycker om… Du älskar Elliot.
Det är inte alls samma sak. Det är ju ett barn.
-De älskar man även om man hatar dem. -Okej, men…
…Daniél?
Du älskade Daniél.
Det var inte planerat när jag blev gravid med Elliot.
Och Daniél…
…ville inte ha barn, inte då i alla fall.
Vet du vad han sa när jag berättade för honom?
"Det var det värsta du kunde säga till mig."
Och även om han ångrade att han sa det, så…
…tror jag att vi gav varandra ett liv som ingen av oss ville ha.
[sorglig musik]
-Du är arg på mig. -Va?
Du är arg på mig.
Men jag är här nu, för att jag vill hjälpa dig.
Med Elliot och med allt annat som
du behöver. Jag…
Jag vill vara här för dig, men du måste sluta vara arg på mig.
Aj!
-Du är min storasyster. -Men du får väl inte slåss!
Men…
Aj! Du får inte heller slåss!
Sluta nu.
-Sluta! -Sluta du.
Nej, du får sluta!
Men…
-Nej, men… Nej… -Sluta nu!
Du kunde ha stannat hos mig och mamma när de skilde sig, men det gjorde du inte.
Du flyttade med honom.
Du var gammal nog att välja själv, men jag var bara tio
och jag saknade ju dig, fan!
Hade jag inte gjort det hade pappa blivit helt ensam.
Än sen då? Han var ju vuxen, och han brydde sig inte ett skit!
Det var ju för helvete hans fel alltihop.
Det här kommer du aldrig kunna ta in, men ibland är folk bara svin,
och då måste man faktiskt bara gå!
Nej, jag menar inte nu!
Här.
Pappa hade den. Jag tänkte att du skulle ha den istället.
Han bryr sig visst, Sara.
Jag tycker du ska träffa honom innan det är för sent.
Lille, jag lovar att du kan lita på mig.
[finstämd musik]
Sara?
God natt.
[fågelkvitter och upplyftande musik]
Passerar han som robot inrullad i det här?
Ja.
Jag hade glömt att det är halloween på förskolan idag.
Jag kan ju lämna honom, om du vill?
Det behövs inte.
[tv:n hörs i bakgrunden]
Eller jag…
Jag hade tänkt fråga ifall du kanske kan hämta honom idag.
För att jag måste till barnmorskan, och förskolan stänger klockan två.
Jag kan både hämta och lämna.
Okej.
Eller så ringer jag och säger att han är sjuk.
Nu är jag färdig.
Oj!
Vad fin du är. Är du…?
Jag är morbror Linda.
Har jag mustasch?
Ja.
Bus eller godis!
-Jag har inget godis. -Då får det bli bus.
-Nej. -Jo.
-Nej! -Jo.
Hörru du!
Är du busig?
["Du för mig" med Lill Lindfors spelas]
-[Sara] Hej då, älskling. -Hej då.
[Linda] Hej då.
-[Elliot] Den där sköldpaddan. -Ja?
De är egentligen långsamma, men i filmen är den jättesnabb.
-Är den så här snabb? -Nej, de är så här snabba.
Jag ska ta den här.
Så.
-Kan du lägga dig ner? -Mm.
Så.
-Känns det bra? -Ja.
-Vi ska se hur den lille har det där inne. -Mm.
Eller ska jag säga hon?
-Du vet att det är en flicka, eller hur? -Ja.
-Okej. Drar du upp linnet? -Ja.
Så öppnar jag här.
Jag ska känna efter huvudet. Nu får du andas in.
Och andas ut.
Andas ut.
Där har vi det. Okej. Nu ska vi se om vi hittar hjärtat.
Då blir det lite kallt.
Jag får känna här.
Jag får leta lite grann.
-[hjärtslag hörs] -Här. Nu så. Här har vi det.
Hör du?
Det låter som att hon mår jättebra.
-Okej. -[hjärtslagen tystnar]
Här, varsågod.
Förlåt!
Förlåt, förlåt, förlåt. Jag hade bara glömt att du är där inne.
Förlåt!
[tangoinspirerad musik]
Hallå?
-[musiken tar slut] -Hej.
Var är Linda?
Hon är borta.
-Hej, älskling. Hej. -[Elliot] Hon kom inte.
Vad har hänt? Var är Linda?
Elliot, älskling.
Jag går ut och pratar med mamma. Jag kommer snart.
-Jag går ingenstans. -Okej.
Kom.
Linda dök aldrig upp. Han trodde att hon var död.
Förskolan fick inte tag på dig, så de ringde till mig istället.
Det var ju det jag sa.
Linda är oansvarig. Det går inte att lita på henne.
Jag har försökt trösta honom i en timme. Såna här händelser sätter djupa spår.
Det upplever jag ofta i mitt arbete som psykolog.
Hej.
Jag har försökt ringa. Varför svarar du inte?
[Sara] Kom.
Var har du varit?
Förlåt. Jag har varit hos pappa.
Jag skulle bara dit en jättekort stund och säga hej.
Sen kom jag dit och då hade han rymt.
Så… Vi letade överallt.
Och jag blev jätterädd att nåt hade hänt,
för han kan gå rakt ut i gatan.
Men sen hittade vi honom.
Han mår bra och allt är okej.
Elliot trodde att du var död.
Men det är jag ju inte.
-Jag kan prata med honom. -[Zlatan gnyr]
-Jag vill bara säga att jag inte är död. -Bara gå.
Helen hade rätt, det här är ett stort misstag.
Lille…
Elliot kan väl inte gå runt hela livet och tro
att folk har gått och dött bara för att man är fem minuter sen.
Folk gör ju det. Folk dör!
Alla bara överger en. Du kan inte lita på nån!
Alla sviker och du måste klara allt själv!
Du lovade att du skulle vara med mig och Elliot.
Du lovade det, och så väljer du honom. Du väljer honom över mig igen!
[sorglig musik]
[Sara sjunger den finska vaggvisan]
-Mamma? -Mm.
Var är morbror Linda?
Hon sover hemma i sin säng nu.
-Med Zlatan? -Med Zlatan.
Ska vi ta bort den där?
Nej.
Det är inte bra att sova med den.
Jag saknar morbror Linda.
["Kom igen" med Lill Lindfors spelas]
♪ Ofta känns det svårt att leva ♪
♪ Vi har alla, tunga tider ♪
♪ Men ta ett tag, tänk en dag ♪
♪ Ge inte upp, bli inte slagen ♪
♪Kom igen, om igen ♪
♪ Kom igen och kom igen ♪
♪ Om skörden slår fel på dina ängar ♪ ♪ Plöj och plantera… ♪
[Helen skäller som en hund]
♪ Har du tappat kärlek och pengar ♪
♪ Säkert har du någon vän ♪
♪ Kämpa på, det ska gå ♪
♪ Solen kommer säkert sen ♪
♪ Så kom igen, om igen ♪
♪ Kom igen, ja, kom igen ♪
♪ Kom igen, kom igen ♪
-Rak linje. -♪ Kom igen, kom igen ♪
-Du är inte rak. -♪ Ja, kom igen ♪
Rak.
[Zlatan skäller]
♪…det hjälper dig ♪
Zlatan!
♪ …dagen här ♪
-♪ Kom igen, kom… ♪ -[musiken tystnar tvärt]
[hennes mobil ringer]
-Hallå? -Hej, det är Helen Garcia.
Har du pratat med Sara, eller vet du var hon är?
-Nej, jag har ingen aning. -Jaha.
Vet du var hon kan vara?
-Vi har inte pratat sen… -Då var det inget.
-Okej. -Hej.
Hej. Hej då.
-[Helen] Vad gör du här? -Hej. Vi var ute på promenad.
-Sara fick värkar i natt. -Oj.
Hon var inne hos barnmorskan i morse.
-Då var hon fyra centimeter öppen. -Okej.
Så hon blev inskriven.
De ringde från avdelningen och sa att hon hade försvunnit.
Det borde jag ha förstått. Att hon mådde dåligt.
Det är ju för i helvete mitt jobb!
Jag får ta bilen och leta efter henne.
Var fan är mina nycklar?
Här.
Zlatan kanske kan hitta henne? Sök, Zlatan! Sök!
Ja, var är Sara?
-Zlatan! -Ska du med, eller?
Ja, visst.
-Kan du hålla undan den där? -Zlatan, lägg dig ner. Lägg dig!
Vad äter han egentligen?
Förlåt.
Jag kan inte sluta tänka på det här med Elliot.
Jag vet att jag inte är nån riktig storasyster.
Jo, då.
Jag är den stora. Jag ska ta hand om Sara.
Jag vet liksom inte hur man gör det.
Men Lille har alltid vetat det. Hon vet precis hur man gör. Allt.
Min psykolog säger att jag inte har varit speciellt
hjälpsam mot er i er process att hitta tillbaka till varandra.
Att jag kan ha framstått som fientlig mot dig.
-Går du till en psykolog? -Ja.
-Jag trodde du var psykolog. -Ja.
Men vi är bara människor.
-Okej. -Det ingår i vårt arbete.
Han sa att det är viktigt med trygga platser och trygga personer
när man är i kris.
Och att du förmodligen var en sån.
Fast ni inte har haft kontakt sen ni var små.
Nej, men… Sara!
-Helen. -Sara!
Helen? Jag tror jag vet var hon kan vara.
Sväng höger här.
[livlig musik]
-Men varför ska hon hit? -Vi brukade leka här när vi var små.
Så. Stopp.
-Här? -Vi kollar bara. Kom.
[musiken fortsätter]
[Zlatan skäller]
[musiken tonar ut]
Tack gode Gud!
Sara?
Sitter du och gungar?
Jag kan inte.
Okej.
Kom nu, så åker vi tillbaka till sjukhuset.
Jag vill inte.
Men…
Men du ska ju föda nu.
Du, nu kommer ju din lilla flicka.
Jag drömde att jag födde Daniél.
Mm.
Tänk om hon liknar Daniél?
Liknar inte alla nyfödda mest kokta potatisar?
Tänk om…
[Sara stönar av smärta]
[Sara andas ut]
Tänk om hon blir precis som honom?
Pratar som honom, gör som honom, säger samma saker.
Är som han.
Jag klarar inte det.
Ingen av oss ser väl ut som våra föräldrar?
-Det gör vi ju. -Nej!
Du är inte ett dugg lik mamma.
Jag menar inte mamma.
Jag liknar pappa!
[Sara fortsätter att andas ansträngt]
Jag är precis som han.
Kom nu, Sara.
Jag är visst lik honom.
Jag är lika egoistisk som han är.
Jag är lika otålig och bitter på livet som han.
Du är också snäll och rolig som pappa.
Jag stöter bort alla, precis som han gör. Nu är jag ensam precis som han.
Men jag är väl inte som mamma, eller?
Du är snäll mot alla.
Du är osäker och konflikträdd.
Du är tillsammans med en man som behandlar dig som skit.
Nej, du är inte alls som mamma.
Det är okej.
Jag är som mamma.
Jag tyckte om mamma.
Jag tyckte också om henne.
[Sara flämtar och andas tungt]
Jag saknar henne.
Det gör jag också.
Oj. Okej.
[Linda] Så.
Så.
[finstämd musik]
Så.
-[sköterska] Nu, Sara. -[Sara skriker]
Tre värkar till så är hon ute.
Du är så duktig.
-Nåt är fel. Jag känner det. -Det går bra. Jag kan känna huvudet nu.
Det är inte långt kvar.
[Sara flämtar och andas tungt]
-Larma! -[sköterska 2] Jag larmar.
-[apparaten piper] -Sara, barnet mår inte bra.
Hjärtat slår inte som det ska, och hon måste ut nu.
[man] Okej. Kom nu.
[sköterska] Larmar. Nu springer vi.
[en dörr öppnas]
[sköterska] Sonja?
-Ska du inte sätta dig, Helen? -Jo.
Jag är nog bara lite nervös.
Jag är rädd.
Jag med.
Jag trodde att det värsta redan hade hänt.
Med Daniél.
Men det har det ju inte.
[bebisskrik]
[Elliot] Farmor!
Elliot, hej.
Hon skulle få akutsnitt, men sen har vi inte hört nåt.
[en dörr öppnas]
[sköterska] Kom och träffa mamma och dotter. Och lillasyster.
Kom.
Linda, kom.
[finstämd musik]
[bebisen gnyr]
-[bebisen gnyr] -[det knackar på dörren]
Hej, lillasyster.
[Elliot] En, två, tre, fyra, fem,
sex, åtta,
nio, sju, sex. Sex!
Vill du hålla henne?
Får jag?
[Sara] Sådär.
[bebisen gnyr]
[Sara] Hej, älskling.
-[Sara] Jag har saknat dig. -[Elliot] Jag med.
-Vad fin hon är. -Ja.
Tack.
Jag måste fixa en sak bara.
[dörren stängs]
-Mamma? -Mm.
[upplyftande musik]
[Jasse] Hej, hej!
Linda?
Vad är det här?
Man kan inte vara ihop med nån fysiskt
och skicka sin mentala energi mot nån annan.
Men du, vad är det här?
Man kan inte vara fysiskt med nån,
och samtidigt skicka sin mentala energi mot nån annan.
Ta ut den där.
Jag älskar dig.
-Det här känns inte bra för mig. -Nu rör jag dig.
-Men Linda… -Hej då.
[upplyftande musik]
[steg närmar sig]
Hej.
Jag vet att du kommer att bli jättearg nu.
Men jag vet också att du kommer att bli glad sen.
Eller du kanske inte blir glad sen…
Vad pratar du om?
Det är en bra dag idag.
Är det din lilla flicka?
Ja.
Hej, lilla Sara.
Saga, heter hon.
Jag skojade bara.
Kul.
Men hon…
…liknar dig, Lille.
Så, pappa.
Jag har tagit en bild till dig.
[Linda] Lite pizza?
Nu ska ni två…
…nog vila er.
[Linda] Det var en bra idé. Jag ställer dem här.
Tack.
Och förlåt.
Ja.
Så.
-Linda! -Pappa, vänta här.
[bildörr stängs]
Jag tänkte bara fråga när du kommer hem.
-Hem? -Jag menar hit.
-Hon ser verkligen ut som dig. -Nej, inte alls.
Hon ser ut som en kokt potatis.
["Kom igen" med Lill Lindfors spelas]