Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PRIETENUL MEU DINOZAUR 2
O LUNĂ MAI TÂRZIU
- Curtis, ne poți lăsa puțin singuri ? - Vă aştept pe verandă.
Tu trebuie să fii Curtis.
E doar o lună, Wendy.
Eu şi buni aveam deja planurile noastre.
Ştiu cât de mult îți iubeşti bunica. Toți o iubim.
Dar trebuie să începi să petreci timp şi cu alți copii.
Aşa a avut mama ta ideea genială
de a le oferi copiilor de la orfelinat experiența unei familii.
O pauză binemeritată de Crăciun, pe care, altfel, nu ar primi-o.
Şi s-a gândit că ți-ar prinde bine dacă l-am găzdui noi pe Curtis.
- Dar eu... - Perioada sărbătorilor poate fi grea.
Mai ales dacă nu ai cu cine să o petreci.
Nu toți au familie, ca tine.
Ştiu, dar nu vreau să fiu dădacă în vacanța de Crăciun.
Curtis e doar cu câțiva ani mai mic decât tine, Wendy.
Nu are nevoie de dădacă. Dar ar putea avea nevoie de o soră.
Despre ce ar trebui să vorbim ? Despre baseball ? Insecte ?
Cum rămâne cu buni ? Avem programul nostru.
Am vorbit cu buni.
Curtis e absolut binevenit să petreacă timp cu voi în acest weekend.
Nu s-a gândit că asta complică situația.
Vreau să te porți frumos, bine ? Tratează-l pe Curtis ca pe o rudă.
Trebuie doar să vă găsiți pasiuni comune.
Bine.
Să mergem, până nu se supără buni ! Haide !
Încolo, Barney !
Bine !
- Te-ai asigurat că e prins bine ? - Da, e prins.
Super !
La naiba !
Barney, termină !
Coboară !
Clyde, parcă spuneai că e prins bine !
Era prins bine... la început.
Îți dai seama că şeful ne ucide dacă pierdem vreunul, nu ?
Nici n-a fost vina mea, Barney !
Ai luat toate gropile la rând. Puteai s-o eviți pe aia.
O să-ți...
- Ajută-mă să-l urc înapoi ! - Bine.
Scuze ! Bine.
Nu !
Trebuie să-l scoatem din apă !
Azi mi-am luat ghetele astea. Nu cred că vreau s-o fac.
- Scoate butoiul din apă ! - Bine, dar nu țipa. Calmează-te.
Chestia aia albastră ar trebui să curgă din butoi ?
Nu cred...
- Ce facem acum ? - Noi ?
Da.
Suntem echipa perfectă !
- Ba nu suntem. - Corect.
Ştiu !
Aşteptăm să curgă chestia aia în lac, apoi urcăm butoiul, că-i mai uşor.
Îmi place ideea ! Te-ai gândit foarte bine. Da.
- Ce-i spunem şefului ? - Îi spun că a fost vina ta.
Poftim ?
Ne vedem peste câteva zile !
Să vă distrați şi să nu intrați în vreun bucluc !
Ne vom distra de minune. Dar nu garantez că nu vom intra în bucluc.
Bine.
Nicio grijă ! Veți deveni repede prieteni la cataramă.
Sper.
Craniul unui pui de velociraptor e dezvoltat complet abia la şase...
Curtis ! Vino lângă noi. Ne uităm pe ultima noastră cercetare.
Sigur se simte bine.
Oricum, cred că ne consideri plictisitoare.
Mă simt bine. Mă bucur că am scăpat o vreme de la orfelinat.
Cui îi e foame ? Mie îmi e sigur. O să pregătesc cina.
- Ați dori să vă ajut ? - Mi-ar plăcea, Curtis.
Curtis !
Eu şi buni am putea fi plecate mâine, când te trezeşti. Vom vizita o rudă.
- Credeam că stăm aici tot weekendul. - Tu stai.
- Şi ce ar trebui să fac ? - Vom lipsi doar o parte din zi.
Nu-ți face griji pentru lucruri care nu te privesc.
Şi n-o deranja pe bunica mea cu chestiile astea.
Şi aşa are multe de asimilat.
Să invite un străin în casa ei şi tot restul...
E pentru siguranța ta.
Ce spuneți de tacos ?
Preferatele mele ! Venim acum.
Ce căutați aici ? Parcă spuneai că mergeți la o rudă.
- Nu poți fi aici ! - E în ordine.
- Dar, buni... - Cred că e de încredere.
- De unde ştii ? - Să spunem că am un presentiment.
Oricum, cine l-ar crede ?
- Putem avea încredere în tine, da ? - Da.
N-o spui doar aşa, nu ? Trebuie să fii convins.
Nu. Adică... da ! Puteți avea încredere în mine.
- Depind vieți de acea încredere. - Da, doamnă.
Trebuie să ne promiți nouă şi lor că orice vezi azi aici rămâne secret.
- Înțelegi ? - Da. Promit !
Stai... Ai spus "lor" ?
Foarte amuzant ! Nu-i de mirare că nu ai prieteni.
- Nu eu te-am rugat să vii ! - Dar e aici, Wendy.
Iar tu, câtă vreme stai cu noi, faci parte din această familie.
Gata cu ciondăneala !
Scuze, buni !
- Ăla chiar e... - Dinozaur ?
Trăia prin pădurile astea.
A murit de bătrânețe, acum vreo 20 de ani.
Imposibil ! Dinozaurii au dispărut acum milioane de ani.
Iar dacă ar fi trăit în pădurile astea, i-ar fi văzut cineva.
- Chestia asta e uriaşă ! - Nu e o "chestie". Îl chema Ceasar.
Asta-i o nebunie ! Mă întorc la casă şi sun la orfelinat.
Ce s-a auzit ?
El e Junior.
E fantastic !
Dar cum e posibil aşa ceva ?
Nu prea ştim de ce sau... cum, dar, după ce e lună plină,
dimineața se deschide aici un portal, pentru o zi.
Nu ştim dacă e o lume paralelă sau din trecut,
dar ştim că trebuie să păstrăm secretul.
Acum, eşti unul dintre puținii care ştiu despre asta.
Junior, ți-am adus o minge de fotbal.
E puternic, deşi e mic.
O aduc eu !
Fugiți !
Nu...
Rămâi calm.
- O să mă mănânce ! - Ba nu !
Te place ! Simte că eşti un om bun.
El e Albert, iar ea e Mina.
Bună...
Albert, Chris nu vine.
Mai ştii că şi-a luat rămas-bun când a fost aici ultima dată ?
Părinții lui au primit de lucru departe şi au trebuit să se mute,
dar el se simte grozav.
Mă sună din când în când, să se asigure că eşti bine şi fericit.
Te iubeşte. Prietenia voastră înseamnă totul pentru el.
A fost tare fericit că a apucat să-l vadă pe Junior înainte să plece.
Trebuie să plecăm. Avem mult de mers până acasă.
Albert, ne vedem peste o lună.
Aveți grijă de voi !
Regret, Junior. Data viitoare.
Despre ce e cercetarea voastră ?
Despre ce ți-am arătat azi.
Lucrez la noua mea carte.
E intitulată "Viața secretă a dinozaurilor".
Iar Wendy mă ajută cu ea.
Iar dacă pe ea nu o deranjează, aş vrea să ni te alături.
Mai e loc pe copertă pentru încă un nume.
Da, e în regulă.
Bine, spuneți-mi ce să fac.
Mama şi tata nu ştiu nimic despre asta.
Da, o carte despre dinozauri, dar... dinozauri adevărați ? Nu.
Am înțeles. Nu voi spune nimănui.
Cum i-ați găsit ?
Într-o seară, ieşisem să mă plimb prin pădure.
Din ceață, a apărut un bărbat misterios.
- V-ați speriat ? - Da ! La început.
Dar avea ceva...
Era înconjurat de o aură de linişte şi de blândețe.
Mi-a spus că e timpul să transmită secretul pădurii
cuiva plin de virtute.
Aşa cum eu am simțit bunătatea lui,
aşa a perceput el la mine blândețe, sinceritate şi iubire.
Sunt calitățile pe care încerc să le transmit fetei şi nepoatei mele.
El mi-a arătat minunile pe care le-am împărtăşit cu tine azi.
În plus, mi-a dat ceva ce spunea că mi-ar prinde bine.
Ce anume ?
Îți spun altă dată secretul ăsta.
- Bine, copii. La culcare ! - Noapte bună, buni !
- Noapte bună ! - Noapte bună, Curtis !
- 'Neața, buni ! - Bună dimineața, copii !
- Ai dormit bine, Curtis ? - După ce am reuşit să adorm.
Abia aştept să fie iar lună plină, ca să-i revăd !
Nu trebuie să aştepți atât.
Vino, micuțule !
Junior ? Dar cum a...
Cine ştie ? Probabil că ne-a urmărit până acasă.
E blocat aici ! Părinții lui sigur sunt îngrijorați.
Eu trebuie să mă asigur că nu pățeşte nimic până la următoarea lună plină.
Iar voi mă puteți ajuta, cât stați aici.
Apoi, stăm cuminți...
- Eu şi Curtis putem ajuta după ore. - Perfect !
- Pa, copii ! - La revedere !
- Pa, Tadrina ! Mulțumesc ! - Pa, Mason ! Cu plăcere !
TREI SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Ajutor...
Bună ziua ! Ce urgență aveți ?
Junior ? Unde te duci...
Junior !
Mamă ?
- Mamă ! - Buni...
- Cine e Junior ? - Nu ştiu.
- Ce-a pățit buni ? - A căzut cam rău. Dar îşi va reveni.
Medicul a spus că va dura până se vindecă, aşa că va sta la noi o vreme.
Bine ?
E vacanța de iarnă. Eu şi Curtis am putea s-o îngrijim la ea acasă.
Cel mai uşor pentru toți e să rămână aici, cu noi.
- Dar... - Wendy !
- Junior ! - Buni !
Mamă, tot strigi după Junior. Cine e ?
Nimeni...
Cred că m-am lovit tare la cap.
În plus... Şi la picior.
Vezi, mamă ? De asta nu credem că ar trebui să stai singură acolo.
Olivia, nu sunt foarte departe de oraş. O să mă descurc.
Imediat ce ajung acasă, mă vor ajuta copiii.
- Bine, mamă. - Lăsați-mă un minut singură cu ei.
Bine. Haide...
Vă las doar un minut. Un minut, bine ?
- Ce s-a întâmplat cu Junior ? - S-o fi speriat când am căzut.
A fugit.
Dar trebuie să fi rămas pe lângă casă, nu credeți ?
Trebuie să-l găsiți. E prea mic ca să rămână afară de unul singur.
Fii pe pace, buni ! Îl găsim noi. Haide, Curtis !
Junior !
Junior ! Vino, amice !
Uite, am văzut ceva !
Ar putea fi oriunde.
Cred că e timpul să afli al doilea secret despre care vorbea buni.
Nu-i un robot zburător sau un clovn sinistru, nu ?
Răspunde, Wendy !
Vino, Curtis !
Junior !
Vino, amice, sunt Wendy ! Junior !
Va dura o veşnicie. Pădurea e mare, ar putea fi oriunde.
Să prindem viteză cu rachetele ! Sigur îl vom găsi imediat.
Nu, am trece foarte repede, am vedea totul ca prin ceață.
Crede-mă, nu l-am putea găsi aşa.
Dar buni a făcut o modificare care ne poate ajuta să-l găsim.
- Numai că eu n-am prea folosit-o. - Fă-o acum !
În regulă. Ține-te bine.
Aşa.
Ar trebui să-ți scoți ochelarii.
- Wendy ? Vine un camion ! - Aşteaptă.
Wendy, vine un camion ! Grăbeşte-te !
- Nu vom reuşi... - Ba da !
- Ba nu ! E un camion ! - Ai răbdare !
- E un camion ! - Sper că n-ai rău de înălțime !
Poți deschide ochii acum.
Sigur niciun alt copil nu face asta cu familia la care stă temporar.
O poți stabiliza ? Parcă spuneai că ştii să conduci.
Da, ştiu să conduc. Dar să zbor... nu prea.
Am zburat o dată cu buni. A spus că am un talent înnăscut.
- Să provoci dezastre, poate. - N-ai murit.
Ai puțină încredere. Totul va fi aşa cum e menit să fie.
Ai dreptate. Scuze, Wendy. E fantastic !
- Butonul ăsta pentru ce e... - Nu !
O să murim din cauza ta !
E numai vina ta !
O să murim ! E numai vina ta !
- De ce râzi ? - Butonul ăla nu e conectat la nimic.
- Ce ? - Dar, pe bune, nu atinge nimic !
Dacă apeşi butonul greşit... poate fi rău de tot.
Rău de tot !
- Dar, Curtis... - Da.
- Chiar trebuie să-ți cer scuze. - Fiindcă m-ai speriat ?
Nu. Şi pentru asta, dar...
Mi-am dat seama că, atunci când ai venit la noi,
am fost cam... rea.
Stai liniştită.
De când eram mică...
Am ascultat toate poveştile despre uimitoarele aventuri
trăite de mama şi de buni.
În fiecare vară, străbăteau lumea în căutare de artefacte vechi, comori...
Era ceva ce împărtăşeau numai ele două.
Nu ştiu, mi-am zis
că dinozaurii şi portalul erau...
Erau aventura voastră. Te înțeleg.
Dar ai apărut tu, iar bunica pur şi simplu te-a inclus.
Fără să-mi ceară părerea.
Oricum, scuză-mă.
Eşti norocoasă că ai pe cineva. Mai ales o familie.
Aş da orice să vorbesc cu părinții sau bunicii mei, măcar o dată.
Auzi şi tu ?
Nu aud nimic.
Cred că îl văd pe Junior !
- Ce ? - Ține-te bine !
Junior !
Stai liniştit...
Buni e teafără. Îşi face griji pentru tine.
Şi noi doi, la fel.
Hai să te ducem acasă în siguranță !
L-ați găsit ?
Junior !
Băiat cuminte ! Mă bucur mult că te-ai întors.
Jos !
Mi s-a părut mie că vă aud intrând.
Ce se petrece ?
Piciorul meu a luat-o puțin razna.
Puțin ?
- Doamne, ce-i ăla ? - Treceți în spatele meu !
Mason, nu va răni pe nimeni !
- De unde ştii ? - Îi cunosc părinții.
Sunt blânzi. Aşa e şi el.
Ce anume e el, buni ?
Dinozaur.
Bine. Mamă... Doamne !
- Trebuie să chemăm medicul. - Sunt bine, Liv !
El e Junior.
Dar, mamă...
Liv, ți-am ascuns eu vreodată adevărul ?
- Niciodată. - Bine.
Iată adevărul !
Un portal secret se deschide după fiecare noapte cu lună plină.
El desparte Pământul de tărâmul dinozaurilor.
Eu sunt paznicul acelui portal.
Junior e blocat aici până la următoarea lună plină.
Am grijă de el de peste trei săptămâni.
Peste două zile e lună plină, iar el poate să se ducă acasă.
Tadrina, asta e nebunie curată.
Dar e simpatic.
Bine. Junior poate rămâne aici la noapte.
Vom decide mâine ce facem cu el.
Acum, s-o lăsăm pe buni să se odihnească. Haide !
Uşor...
Odihneşte-te, buni !
Ştiu că ți-e greu să îți vezi mama aşa.
E mereu binevenită să stea la noi.
Dar ființa aceea nu poate rămâne aici.
Nu ştim ce e.
E de datoria mea, ca viceprimar, să mă asigur
că membrii comunității şi familia mea sunt în siguranță.
Voi vorbi mâine cu primarul,
să vedem dacă există un loc potrivit în care să-l ținem pe Junior.
Poate îl preiau cei de la zoo.
Nu face asta ! Dacă află că e dinozaur adevărat, cine ştie ce-i fac ?
- Sau celorlalți din pădure ! - Totul e sub control.
- Vă rugăm, ajutăm la îngrijirea lui ! - Bunica răspunde pentru el.
Iar eu răspund pentru cetățeni.
- Nu e corect, tată... - Am încheiat discuția.
Spălați-vă. Se apropie ora cinei.
Un dinozaur viu... imposibil !
Ei bine... eu tot cred că nimic nu-i imposibil.
Țin minte că şi tu credeai la fel.
De ce sunt eu personajul negativ ?
Încerc doar să mă asigur că e toată lumea în siguranță !
- Bună dimineața ! - Bună, copii !
Noi mergem amândoi la muncă azi,
aşa că asigurați-vă voi că buni are tot ce îi trebuie, bine ?
Vom avea grijă şi de Junior. Veți vedea că nu face probleme.
Wendy, scumpo, Junior trebuie să ajungă lângă cei din specia lui.
- Oricare ar fi aceea. - Asta şi încercăm să facem.
Sunt sigur că dl Pattison îi va găsi un loc în care îl vei putea vizita.
- Problemă rezolvată. - Da.
- Tată, are o familie. - Nu-i momentul potrivit.
- Trebuie să ajungem la serviciu. - Sunați-ne dacă se întâmplă ceva.
Ne întoarcem mai târziu. Să fiți cuminți !
- Vom fi. - Bine, mulțumesc !
Bună dimineața, micii mei aventurieri !
- Bună dimineața, buni ! - Bună dimineața, dnă Green !
Ce ți-am zis eu ? Spune-mi "buni".
Tata spune că Junior nu poate rămâne la noi.
Tatăl tău...
Ştii că încearcă să facă ce-i mai bine pentru toată lumea.
Dar a uitat cum e să fii copil.
Puştiul din el încă e acolo. Veți vedea !
Sper să ai dreptate.
Fulgi de porumb !
Am uitat să vă spun.
L-am învățat pe Junior câteva cuvinte, cât a stat la mine.
Face progrese mari.
Curând, va face propoziții în toată regula.
Nu eşti tu micul meu dinozaur genial ?
Genial !
Mason, Olivia !
Cum se simte mama ta ?
Ne-a speriat zdravăn, dar se va reface.
Mă bucur să aud asta. Vă susțin din tot sufletul.
- Mulțumesc mult, Samuel ! - Slavă Domnului că ai venit azi !
Nu ştiu dacă ai remarcat, dar mulți angajați lipsesc fiindcă sunt bolnavi.
Am primit rapoarte de peste tot din oraş
că oamenii suferă de un fel de boală a somnului.
Ştim care ar putea fi cauza ?
Musca-țețe e prima cauză care îmi trece prin minte.
Am aflat despre ele mai demult, când am mers cu mama în Africa.
Înțepătura lor provoacă simptome ca de gripă şi somnolență.
Dar nu ştiu dacă are vreo logică. Muştele alea nu trăiesc aici.
Ştiu că pare incredibil, dar experții noştri exact asta cred că e cauza.
Deocamdată, să sperăm că e ceva izolat.
Dacă putem ajuta cumva, să ne spui.
Să nu agităm lumea, până nu se fac investigații mai detaliate.
Se fac teste, pentru a se confirma dacă e vorba de musca-țețe.
Aşa că, deocamdată, nu putem decât să aşteptăm.
Prima şarjă e aproape gata.
E mai mult decât suficient să acoperim toată zona asta.
Bună !
Avem timp doar de un prânz rapid. Apoi, ne întoarcem la birou.
- Ai mâncat ? - Da.
Eu şi Curtis avem mare grijă de buni şi de Junior.
Bine. Mă bucur să aflu că vă înțelegeți.
- Nu e chiar atât de rău. - Vezi ?
Ce a spus primarul despre Junior ?
De fapt, nu am apucat să-i spunem despre el.
Deocamdată, ne confruntăm cu probleme mai urgente.
- Cum ar fi ? - Nimic care să te preocupe.
Tu bucură-te cât mai poți de compania lui Junior, bine ?
Bine.
Ai grijă cu ele !
Vezi ? Ți-am spus că Wendy şi Curtis se vor împrieteni.
Junior ! Spune "Curtis".
Curtis.
Degeaba !
Wendy !
- Curtis... - Mulțumesc !
- Sigur nu vrei şi tu una, buni ? - Nu, mulțumesc !
Dar, dacă vă uitați voi la Junior, eu aş dormi puțin.
- Îl supraveghem noi, buni ! - Bine. Mă ajuți, te rog ?
- În regulă. Să mergem ! - Ai grijă la treaptă !
Junior !
Acum, rostogoleşte-o spre mine.
O pasă mai lungă, Junior !
Nu !
Junior ?
Curtis, te simți bine ?
- Copacul vorbeşte ! - Pe bune ?
Comunică prin intermediul rădăcinilor. Spun că e ceva în neregulă cu râul.
Ceva ce noi, oamenii, nu simțim când bem apa.
Dar copacii simt. E ceva toxic în apă.
Bine...
Deci copacul care e în curtea mea de când mă ştiu
ți-a spus ție că apa nu-i bună de băut ?
Reacționezi de parcă un copac vorbitor ar fi vreo ciudățenie.
Ai zărit o poartă către tărâmul preistoric, vezi dinozauri adevărați
şi ai pilotat o rachetă mortală artizanală !
Apa rea.
Stai aşa. Deci...
Junior e blocat aici o lună, tata vrea să-l vadă dispărut,
buni e rănită, iar acum apa e toxică ? Ce se mai poate întâmpla ?
Salvăm oraşul. Împreună.
Bine !
Cine vrea să mai zboare cu racheta mortală ?
Acolo, clădirea aia ! Am văzut-o în mintea mea.
Haide, Junior !
- Pare destul de greu. - Nu-i chiar atât de rău.
- Dar te descurci. - Mersi !
- De ce l-ai pus pe o parte ? - Fiindcă era ridicat cumva...
- Chestie de ştiință. - E logic.
Aşa.
- Tare ! - Bravo !
- La masă, toată lumea ! - Hai, pa !
Împrăştiați-vă !
Tu nu, drăguță. Vino !
Adu-mi un sendviş cu ou, bacon, brânză şi o porție mare de cartofi prăjiți.
- Nu. - Ce ?
- Ce-i cu ea ? - E obraznică.
Cine sună ?
- Cine e ? - Şeful.
Alo ! Salut, şefu' ! Da, sunt Barney.
Tocmai am procesat tot. Butoaiele pot fi expediate.
Spune-i că-l salut.
I-am trimis pe toți la masă.
Nu ştiu ce s-a întâmplat... O parte din ea s-a scurs în râu.
S-a vărsat acolo. Am curățat cât am putut.
Nu, va fi mai mult decât suficient, vă asigur.
Spune-i că s-a ocupat Clyde. Că el a făcut tot.
- Clyde, taci... - Tu era s-o dai în bară !
Da, şefu', sunt aici. Da.
Da, promit. Fără alte greşeli !
Bine. La Warren Chapel ?
Da, vom ajunge curând, nicio grijă. La revedere, şefu' !
Pa !
Nu-mi place când vorbeşti în timp ce discut cu cineva. E nepoliticos !
Treci încoace ! Vino !
- Ce faci ? - Îmi căutam câinele.
- Ce ai auzit ? - Nimic.
Ce ai văzut ?
Destul ! Dă-mi ochelarii !
Calcă-i iar ! Încă o dată !
Barney ! Gata !
Gata !
Tata e viceprimarul, aşa că puteți avea mari probleme.
Veți fi închişi.
"Tata e viceprimarul. Veți fi închişi."
Nu ne sperie asta !
Ce-a fost asta ?
Ce câine spuneați că ați pierdut ?
Ce câine e ăla ? Prinde-l ! Tu treci încoace !
Stai acolo.
Controlează-ți potaia !
Dacă-i torn asta în ureche, i se face supă creierul !
- Ce ? - M-ai auzit bine.
- Aşa funcționează chestia asta ? - Nu ştiu. De ce ?
Fiindcă am dat trei pe gât ! Mi-era sete.
Ți-era sete ?
Îl vezi ? I-a afectat deja creierul. Vei fi exact ca Barney.
Nu !
Stăpâneşte-l !
Nu, Junior ! Nu !
- Pe ei, Barney ! - Înapoi ! Ia de-aici !
Marş ! Mă descurc.
Marş !
Te lovesc prin rotire !
Porneşte ! Tu urcă ! Mai repede !
Îmi pare rău !
- Porneşte ! - Acum.
- Porneşte ! - Acum ! Ai urcat ?
- Sunt aici. - Am pornit.
Sunt terminată ! Tata o să mă omoare.
Haide, Junior ! O să-l recuperăm noi.
Cum spuneau că se numeşte ? Chapel Hill ?
- Warren Chapel ! - Mulțumesc, Junior !
N-ai pentru ce. Salvează-l pe Curtis !
E un aeroport. Să mergem !
- Rămâi aici, Junior. - Bine.
Stai cuminte, puştiule. Nu te mişca.
- Asta ar trebui să țină, Barney. - Da.
Nicio grijă, puştiule ! Se va termina totul curând.
- Ți-e bine ? - De ce nu i-ai legat picioarele ?
Nu mai aveam sfoară.
- Salut, şefu' ! - Arată-mi.
- Ne-am descurcat bine, nu ? - Da !
E incredibil ! O cantitate atât de mică
poate afecta o zonă atât de întinsă !
Gândiți-vă cât vom câştiga pe piața neagră
când planul nostru se va dovedi eficient.
Vom fi bogați, şefu' !
Ce-i cu puştiul ?
Spiona pe lângă laborator, şefu'. Era cu o fată şi un câine urât.
- O fată ? Ce fată ? Unde e acum ? - A rămas la laborator.
- Dar stați calm. - Nu mai e nimic acolo.
- Am curățat tot. - Nimic nu mai e !
- Bună, Wendy ! - Ți-am spus să mă aştepți.
Ce faci ?
Castravecior ! Stai potolit !
- De ce "Castravecior", şefu' ? - Păi...
Ştii că, atunci când rupi un castravecior, trosneşte ?
- Da. - Aşa face şi Castravecior.
E verde şi trosneşte !
- A fost bună asta. M-ați speriat. - Şi pe mine.
Potoleşte-te, Castravecior !
- Când l-ai hrănit ultima dată ? - Acum vreo săptămână.
Ar fi cazul să-i dăm ceva proaspăt.
O gustărică !
- Ce faci, şefu' ? - Îl scot să-şi facă plimbarea.
- E timpul pentru gustare. - Acum ?
Da.
- Tu te duci ! - Ba tu !
Închide-o !
Haide !
Haide odată !
Unde e Junior ?
E în jeep.
- Nu-l putem lăsa aici. - Ştiu.
- Când deschid uşa, ieşiți prin spate. - Nu !
- De ce nu ieşim acum ? - Fiindcă îi trebuie o momeală !
Deschide uşa !
Mersi, şefu' ! Ce facem acum ?
Vă întoarceți la laborator şi vă asigurați că e în regulă.
Plecați !
- Şi copiii ? - Dacă sună la poliție ?
Sunt primarul acestui oraş. Eu controlez poliția.
- Şeful cel mare ! - De asta dă el ordinele.
Pa, şefu' !
Haide !
- Ştii ce e aiurea, Barney ? - Ce ?
Şefu' tocmai ne-a folosit ca momeală.
Clyde, nu ți-aş fi spus asta, dar voia să fii tu momeala.
Ba amândoi. Eram unul lângă altul.
Da, ne-a băgat pe amândoi acolo, să nu te simți exclus.
- Pe mine mă place mai mult. - Bine. Ştim cine e şeful.
Eu sunt şeful. Eu conduc.
- Ce-a fost asta ? - Nu ştiu.
- Parcă ar fi nişte frunze. - Da, am ridicat capota.
Maşină decapotabilă !
De ce te prosteşti ?
- Ce se aude ? - Vine din spate. Vezi ce-i acolo.
- Uită-te tu. - Nu pot, Clyde. Conduc.
Ai dreptate.
Barney, şobolanul ăla de la laborator...
E în spate, Barney. Stă pe bancheta din spate.
Bine... În regulă. Arată-i nişte figuri de karate, frățioare !
- Figurile mele ? Imediat i le arăt ! - Da, arată-i !
Aşa, dă-i !
- L-ai terminat ? - Da !
L-am terminat ! Aşa !
Bravo, frate ! Te-ai descurcat bine.
Ce naiba...
- Barney, s-a întors ! - Atunci, rezolvă problema, frate !
- Ştiu ce să-i fac. - Aşa, termină-l !
Ce ? Te-a muşcat ? Pare dureros.
Ştiu ce-i fac !
E timpul pentru doza de tranchilizant a lui Castravecior !
Perfect !
Uite-l pe Junior !
- Barney, avem o problemă. - Care ?
S-au întors copiii ăia. Şi zboară cu un cart.
- Carturile nu zboară. Ce tot spui ? - Uită-te cu ochii tăi, Barney.
- Nu ne pot urmări până la laborator ! - Rezolv eu.
- O să vadă ei. - Arată-le ce poți !
Nu...
- Ai reuşit ? - I-am nimerit !
Regret, Junior.
Stai să trag în şobolan !
Am nimerit iar !
- L-ai nimerit ? - La fix !
Am reuşit ! Da, eu !
- Amândoi am reuşit. - Asta spuneam şi eu. Bravo nouă !
- Şefu' va fi tare mândru de noi. - Va fi mândru de mine.
- De mine ! - De noi.
"De noi" am spus, n-ai auzit ? "Şefu' va fi mândru de noi."
Calmează-te.
Vreau să fii permanent cu ochii în patru.
- După ce ? - De ce comentezi mereu ?
Fii atentă la orice ieşit din comun.
Te simți bine ?
Nu, puicuțo. Nu m-ai crede, dacă ți-aş spune.
Ultima dată, Junior era în spatele jeepului lor.
Nu ştiam că vom găsi ticăloşi acolo. Copacul a spus doar că apa are ceva.
Ăsta va fi, cu siguranță, un capitol nou în cartea noastră.
Absolut fantastic !
Am găsit asta în hangar. Aveau butoaie pline cu aşa ceva.
Mâine, după ce pleacă ai tăi la muncă, voi analiza asta.
Apoi, îl vom găsi pe Junior şi îl vom duce acasă.
Dar toată aparatura mea de laborator e la mine acasă.
- Te ducem noi. - Da ? Când ai învățat să conduci ?
Buni...
Un lucru mic, mititel
am uitat să-ți spunem...
Am zburat.
- Şi cum ați reuşit ? - E ascuns în curtea din spate.
Nepoata mea... temerară.
Ca bunica ei.
Am stat cam înghesuiți, dar am ajuns.
Măcar n-a fost cât pe ce să lovim un avion.
- Ar fi fost grav. - Curtis !
Ce e ?
Wendy, eprubeta ?
Să vedem ce pun ei la cale.
- Te putem ajuta cumva ? - O să dureze puțin. Luați loc !
Pot să te întreb ceva ? Nu trebuie să răspunzi, dacă nu vrei.
Cum am ajuns orfan ?
- Atât de evident era ? - Stai calmă, m-am obişnuit cu asta.
Părinții mei au murit când eram bebeluş.
Se întorceau acasă, era târziu şi ningea.
Era gheață pe şosea, iar un camion a ajuns pe banda lor.
N-au putut opri.
- E îngrozitor ! Îmi pare foarte rău. - Stai liniştită.
Mi s-a spus că părinții mei erau oameni de treabă, buni cu oricine.
În plus, mă iubeau foarte mult. De asta încerc să fiu cât mai bun.
- Ai frați sau surori ? - Nu, sunt doar eu.
Am învățat să-mi port de grijă. Dar, sincer să fiu, tot mă simt singur.
Pot înțelege asta.
Mama avea multe probleme medicale când m-am născut.
Spunea că sunt copilul ei miraculos.
Ea şi tata au vorbit cu o grămadă de medici,
dar n-au reuşit să mai aibă alt copil.
Adopția era singura opțiune.
Dar ei erau ocupați cu munca, eu creşteam...
Stăteam mult cu bunica. Ştiința şi aventura sunt grozave,
dar nu m-am prea înțeles cu alți copii.
Noi ne înțelegem bine.
- Am aflat ! - Ce e ?
Asta provine de la musca-țețe, din Africa. Sau e o variantă sintetică.
Dacă asta ajunge în sistemul de alimentare cu apă,
oamenii vor fi somnoroşi zile întregi.
- Buni... - Trebuie să mă întind.
Hai în camera ta !
Buni doarme.
Trebuie să le spui alor tăi despre toate astea.
Întâi, să-l găsim pe Junior. Apoi, putem primi interdicții...
Da, de zbor !
Haide ! A fost bună poanta !
Ce faci, frate ?
- Aştept aprobarea. - Bine. Doar necazuri am avut cu asta.
- Cu cine, cu poliția ? - Nu cu ei.
Nişte copii ciudați spionau pe unde nu trebuia, dar eu şi Barney am rezolvat.
- Copii ? Pe bune ? - Da.
Aveau un animal de companie foarte ciudat, care ne-a atacat !
- Dar tu, Barney, ştii ce am făcut eu. - Ştiu.
Am luat pistolul cu tranchilizant pentru Castravecior,
l-am poziționat şi... bum !
Clyde ! Nu trebuie să urli.
- Atât de tare a fost. - Da, dar nu striga.
Eu am greşit, ai dreptate.
Deci ai tras într-un cățel cu arma cu tranchilizant ?
Da. Era în spate, l-am nimerit, el a căzut, s-a rostogolit...
Sigur l-a strivit vreo maşină.
Să mergem, oameni buni !
Să ne ocupăm de treaba asta !
Ce te-a apucat ?
Hai, trebuie să mergem !
L-am... dezamăgit.
Am promis că vom avea grijă de el !
Wendy, eu...
Cred că trebuie să anunțăm poliția.
Ştiu. Chestia asta e mult mai gravă.
Dle Patterson ? Sunt Wendy Jenkins.
Tata lucrează pentru dv...
Da, Wendy. Ştiu cine eşti.
Calmează-te. Spune-mi ce se petrece.
Eu şi Curtis am descoperit ceva grav.
Nişte oameni foarte răi pregătesc o lovitură.
Au o substanță care adoarme oamenii.
Cine e Curtis ?
Băiatul care stă o lună la noi.
Unde sunteți acum ?
Într-un fel de laborator sau sediu...
Vă pot trimite adresa.
Am primit-o. Nu plecați nicăieri.
Eu şi tatăl tău venim acolo cu poliția.
Bine, domnule. Mulțumim !
Eu îți mulțumesc, Wendy !
Bine.
Vin ajutoare. Mi-a spus să aşteptăm cuminți aici.
Sunteți urmăriți.
Nu faceți nimic până nu ajung eu acolo.
Plec acum de la birou.
O să sun iar, de pe drum.
Unde sunt tata şi polițiştii ?
Ei nu sunt polițişti.
Nu, suntem şi mai răi. Aveți probleme mari !
Ți-e rău ?
Nu, e vocea mea de dur. Cu cea normală nu i-aş speria.
- Pari bolnav. Am pastile de tuse. - Nu sunt bolnav.
Ştiu care-i problema. Poziția ta.
- Trebuie să stai aşa. - Aşa ?
- Îndoaie genunchii. - Aşa ?
Da. Ridică umerii. Apoi, vorbeşte de aici.
- Aveți probleme. - Aveți probleme !
Da, aşa !
Aveți probleme !
Aşa, fii atent. Aveți probleme !
- Da. Aveți probleme ! - Aveți probleme !
De ajuns !
Te-ai descurcat bine totuşi.
Legați-i, dați-le-n cap şi aruncați-i în râu.
Bine.
E timpul să vă înecați. Treceți încoace !
Nu, lasă-mă !
A sosit momentul. Să mergem !
Nu vei scăpa nepedepsit !
Am scăpat deja.
Treci încolo !
Da. O să vă aruncăm în lac.
Barney...
- Sunt doar nişte copii. - Iar eu sunt orfan.
- Ce ? - E orfan.
- E orfan ? - Eşti orfan ?
Nu-l putem îneca, aproape e Crăciunul !
- Ce cadou mai e şi ăla ? - Groaznic !
Lasă-mă să mă gândesc.
Bine !
Ce-ar fi să-i lăsăm în pustietate, la câțiva kilometri mai încolo ?
- E frig, nu putem face asta. - Ai dreptate, suntem în decembrie.
Ştiu ! Le dăm nişte gaz de adormit şi îi lăsăm aici.
Bine ! Da. Aşa, nu le facem rău.
- Şi nu suntem pedepsiți. - Corect.
- Super ! - Da, tare !
- De asta te-a pus şefu' coordonator. - Ştiu.
Mă scuzi !
- Ce faci ? - Sun la poliție.
- Dă-mi telefonul ! - E al meu !
Eşti puternică, fato !
Ia-l.
- Ar fi un cadou bun pentru şeful. - Crăciun fericit !
Crăciun fericit !
Arată şi tu bunăvoință...
Crăciun fericit !
- Pe curând ! - Bine, Barney. Pa !
Bine, copii. Voi fi sincer cu voi.
Aveți noroc că Barney are suflet bun.
Eu vreau să vă văd pe fundul lacului !
Dar mă gândeam că mă regăsesc în voi. Şi nu vreau să ajungeți ca mine.
Uitați-vă la mine acum, am legat doi copii de un butoi !
Fur gumă.
Înainte, trânteam bătrâne. Şi am fost închis !
Nu plătisem amenzile de circulație, dar asta-i altă poveste.
Credeam că te-am împuşcat !
Treci încoace ! Te-am... Vino !
Ce rapid e ! Treci încoace !
Îl prind eu !
Regret, şefu'.
Tipul haios doarme.
Junior, credeam că te-am pierdut !
Mă bucur să te văd, micuțule !
Trebuie să te ducem acasă.
Mai întâi, trebuie să-l oprim pe primar.
Plec acasă după următoarea lună plină. Junior rămâne şi ajută.
O să mă revanşez, promit !
Haide !
Ia o mască.
Parada de sărbători, azi, la 20:00 ! Nu ratați ocazia !
Nu le dați atenție elfilor care poartă măşti !
E absolut normal.
- Aşteaptă aici, Junior. - Aşa voi face de data asta. Promit.
Crăciun fericit ! Parada de sărbători !
Vino cu soția şi copiii ! Vino cu familia, cu prietenii !
Veniți să urmăriți parada de sărbători azi, la ora 20:00 !
Zâmbiți şi faceți cu mâna !
Nu le dați atenție elfilor care poartă măşti !
E foarte frig afară ! E în ordine !
Parada de sărbători, azi, la 20:00 ! Nu ratați ocazia !
Sărbători fericite tuturor ! V-am adus cadouri.
Salut, şefu' !
- Vom termina până se vor trezi. - Nimeni nu va şti că am fost aici.
- Unde e Clyde ? - Nu ştiu.
Nu-şi primeşte partea, dacă nu ajunge curând.
- Am înțeles. - Acum, să facem ce ne-am propus...
Barney !
Scuze, şefu', mi s-a părut că văd ceva.
Nu văd nimic. Banii ne aşteaptă. Haide odată !
Să trăiți !
Crăciun fericit, cetățenii mei adormiți !
Nu sunt drăguți ?
- Ai pus explozibilii ? - Da, sunt gata imediat.
Şefu', zgomotul va fi foarte puternic.
Cui îi pasă ?
Doar nu trezim pe cineva !
E momentul să deschidem câteva cadouri.
Telefonul meu !
Victorie, prietene ! Am reuşit ! O aventură unică !
Cred că merităm să sărbătorim.
Uită-te la toți banii ăştia !
- Da ! - Suntem bogați !
Zâmbiți !
Barney, cred că voi păstra eu toți banii
şi te las pe tine să-ți asumi vina pentru tot.
Nu ! Glumiți, nu ?
- E în ordine, Barney. - Glumiți, nu ?
- Nu. - Şefu', vă rog...
- Te vizitez la închisoare ! - Nu, şefu'...
Bine, şefu' ! A fost bună gluma !
Aştept după colț...
Plecați ! Împrăştiați-vă !
Pe aici !
- Ce face ? - Nu ştiu. E dinozaurul tău.
Iartă-mă, Castravecior ! Tati nu te poate lua.
Nu e destul loc.
Ce e piticania aia ?
Sunt dinozaur ! Iar tu eşti un om rău.
S-a terminat !
Voi trei mi-ați fost ca un spin în coastă.
E timpul să rezolv problema.
Dinozaurii sunt dispăruți de mult !
Mă voi asigura că aşa vor rămâne !
De ce eu ?
Nu voiam să fac rău nimănui, jur !
Doar ne jucam.
Nu cred că vreau să ştiu ce se va întâmpla în continuare.
Slavă Domnului că sunteți teferi !
- Tu cum te simți ? - Grozav !
Dar vine poliția. Trebuie să duceți dinozaurii înapoi în pădure, repede !
Ați auzit ce a spus. Plecați !
- Ce s-a întâmplat aici, mai exact ? - Primarul a pus totul la cale.
Poliția va găsi aici toate probele,
dar adresa laboratorului e pe telefonul meu.
Îl vor găsi pe Clyde dormind ca un prunc.
Haide, Curtis !
- Fereşte-te de necazuri. - Voi încerca. Nu promit nimic.
Probabil că şi tu te vei întoarce curând.
Da, aproape uitasem.
Ar trebui să plecăm.
Mai putem rămâne puțin ?
Da.
- Wendy... - Da.
- Mulțumesc ! - Pentru ce ?
Pentru o lună pe care nu o voi uita niciodată.
M-am putut baza mereu pe tine. Nu m-am simțit deloc singur.
Orice s-ar întâmpla şi oriunde te-ai duce, îți vom fi mereu alături.
Ca o familie ?
Ca o familie.
Nu trebuie să afle nimeni.
Puneți-i cătuşele.
- Prindeți-le bine ! - Locul tău e la nebuni, cucoană !
Credeți-mă...
- Au ajuns cu bine acasă ? - Da. Iar Junior chiar a rămas acolo.
Ce bine ! V-ați descurcat extraordinar.
Le-am spus totul polițiştilor. Despre bancă, despre laborator şi...
Nu chiar totul.
Wendy ! Curtis !
- Doamne ! - Câte griji ne-am făcut pentru voi !
Credeam că sunteți în centru, apoi ne-a sunat buni şi ne-a spus tot.
- Sunteți teferi ? - Excelent !
Păcat de Samuel...
Luați mâinile de pe mine ! Încă sunt primarul acestui oraş !
Dinozauri ! Erau dinozauri !
Copiii ăia ! Ei vă vor confirma.
- Spuneți-i ! - Potoleşte-te !
Spun adevărul.
- Iar unul dintre ei a şi vorbit. - Serios ?
Dinozauri ? Imposibil !
Nu sunt nebun !
Se pare că vă datorez scuze, copii.
Stai liniştit, tată.
Şi ție, Tadrina. Iartă-mă că nu te-am crezut.
Ştiam că îți vei schimba părerea.
Şi ție, Olivia. Am fost atât de prins cu munca, încât am uitat că...
Că nimic nu e imposibil ?
Ai dreptate, ca de obicei, iubito.
Aş vrea să cunosc toată familia lui Junior.
Cred că te pot ajuta.
Eu cred că oraşul are nevoie de alt primar.
Da !
Curtis...
Chiar sper că te-ai simțit bine alături de noi.
Da. Nu vă voi uita niciodată. Vă mulțumesc din suflet !
Ce-i cu voi doi ? E Ajunul Crăciunului !
Scuze, nu prea am chef să sărbătoresc.
Nu ai chef să sărbătoreşti ?
Voi l-ați împiedicat pe primar să-şi ducă la capăt planul diabolic.
Şi, cel mai important, nimeni nu a fost rănit.
Corect.
Curtis, ne-a plăcut mult să faci parte din familia noastră, în ultima lună.
Wendy ?
Curtis va mai sta doar câteva zile cu noi.
Nu vreau să se întoarcă la orfelinat.
Stați liniştiți. M-am obişnuit acolo.
Cine vrea să deschidă un cadou ? Curtis ? Începe tu.
- Eu nu v-am luat nimic. - Prezența ta e de ajuns.
Ochelari ! Mulțumesc mult !
Mai e ceva.
CERERE DE ÎNCUVIINȚARE A ADOPȚIEI
- Am văzut cât de bine v-ați înțeles. - Mă rog, după două-trei zile...
Chiar ați avut grijă unul de celălalt, cum ar trebui să aibă frații.
Şi, sincer, toți te-am îndrăgit.
Aşa e, Curtis. De aceea, am decis să te adoptăm.
Nu mai trebuie să pleci nicăieri, fiule. Eşti acasă.
- Dacă ne accepți. - Da !
Haideți cu toții !
- Crăciun fericit, Curtis ! - Crăciun fericit, Wendy !
Crăciun fericit, Junior !
Redactor CRISTINA DEDIU
Ați urmărit filmul artistic PRIETENUL MEU DINOZAUR 2
SFÂRŞIT