Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
AZ ERZSÉBET KIRÁLYNŐ VERSENY
A VILÁG EGYIK LEGRANGOSABB KLASSZIKUS ZENEI RENDEZVÉNYE.
A GYŐZTESRE ÉLETRE SZÓLÓ KARRIER VÁRHAT.
A KÁPOLNA
Jenny! Utoljára akkor voltam ilyen libabőrös,
amikor Martha Argerichet hallgattam a Fisher Hallban 1998-ban.
Készen állsz.
Teljes mértékben.
Örülsz, hogy visszamész Belgiumba?
Nem tudom. Nem sokra emlékszem akkoriból.
Ez érthető. Hiszen még kisgyerek voltál, igaz?
Igen.
Jen?
Miért jöttél haza ilyen korán? Történt valami?
Nem.
Hogy ment?
- Jól. - Jól? Csak jól?
Nagyon jól ment, anya. Nagyon jól.
Ez még nincs kész.
Látom.
Hány pulóvert csomagoljak neked?
Bepakoltam volna.
Mindet beteszem. Folyton fázol.
- Nekem is ott lenne a helyem. - Anya!
Nem lesz baj. Beszéltél a vendéglátó családdal, nem?
Ők nem tudják, mi kell neked.
Egyedülálló tehetség vagy. Ajándék a világnak. Ezt óvni kell.
Nem akarnék...
Nem akarlak stresszelni, kicsim.
Csak aggódom. Ez normális.
Hiányozni fogok?
- A kedvemért mondd, hogy igen! - Igen.
Nekem nagyon fogsz hiányozni.
De túlélem, mert tudom, hogy büszkévé teszel.
Menjünk be!
Étkező. Konyha. Medence.
Az a fiunk zongorája.
Tehetséges volt, de tönkrement a csuklója.
Krónikus ínhüvelygyulladás.
- Mások szerint krónikus lustaság. - Igen.
Gyönyörű!
Hé, még nem fejeztem be!
Ne félj! Mondtam, nem?
Az anyád vagyok.
Bízhatsz bennem, igaz? Akkor meg?
Maradj csak a kádban!
Kedves zsűritagok!
A következő elődöntős a 24-es, Jennifer Rogiers.
- Jen! - Szia, anya! Bejutottam a Kápolnába.
Figyelj, nem fogsz örülni,
de kivettem pár napot, hogy elmenjek Brüsszelbe.
Tudom, hogy csak idegesítelek, de észre se veszel majd.
Látni akarlak játszani életed legfontosabb napján.
Mit szólsz?
Jó, ennyi elég.
Rendben, akkor itt maradok.
A versenynek ebben a szakaszában nem kockáztathatunk.
Bocs, anya.
Üdv a Kápolnában!
Janssens asszony! Köszönjük,
hogy befogadta Jennifert az elmúlt három hétben.
Innentől átvesszük. Ideje elbúcsúzni.
- Mi? Most azonnal? - Igen, sajnos nem jöhet be.
Rendben.
Úgy tűnik, nem mehetek be. Itt kell elbúcsúznunk.
Emlékeztetlek,
hogy a 12 döntős a Kápolnában teljes elszigeteltségben él.
Se tévé, se rádió, se számítógép, vagy látogató, telefon, levél, üzenet.
- Megértetted? - Igen.
Meg kell kérdeznem. Hoztál rádiót? Laptopot vagy okostelefont?
- Igen, okostelefont. - Ideadnád?
Köszönöm. Ne félj! A verseny után visszakapod.
Íme! A híres kötelező versenymű.
Mint tudod, csak hét napod van betanulni.
A végén a fellépéseden
el kell játszanod ezt és egy saját választásút is.
- Rahmanyinovot játszol, igaz? - Igen.
Ne, bocsánat! Kérlek, majd csak a szobádban nyisd ki!
Á, értem.
Most körbevezetlek. Nem olyan vészes, mint mondják.
Ez a közösségi tér.
A többi versenyzővel itt lehet pihenni,
beszélni a zenéről, sakkozni, olvasni.
Tetszik?
- Igen. - Azért, hogy ne feledjétek...
számunkra mind győztesek vagytok. Mindannyian.
Itt a Kápolna legfontosabb terme.
Reggeli hétkor, ebéd egykor, vacsora nyolckor.
Még van két óra, és én már éhen halok.
Bemutatom azt, aki kényeztetni fog a következő hét napban.
Íme. Ő Hilde. Flamand.
Beszélgethettek a hátam mögött.
Hilde a szakácsunk, a házmesterünk, a bizalmasunk... a mindenünk.
Mi baj, Chopin? Nem figyelünk oda rád?
Nagyon szép. Nekem is volt egy fekete macskám kiskoromban.
- Igen? - Igen, Minoes.
Megnézed a szobádat, vagy itt maradsz Chopinnel?
Hangszigeteltük a szobákat,
de mint hallod, lehetetlen teljesen bent tartani a hangot.
Te és Nazarenko érkeztek utoljára,
úgyhogy sajnos csak két szobából választhatsz.
Ez az első.
- Tetszik? - Igen.
Akkor ez lesz az otthonod a következő hét napban.
Vacsoránál találkozunk.
Anya! Megjöttek.
Vigyázz az aljára!
Találunk neki helyet, igaz?
Mi folyik itt?
- Már van zongorája. - Az a régi vacak már nem elég.
- Mennyibe került? - Tony!
- Mennyibe, Sara? - Tony, kérlek!
- Tekintsd... - Minek?
- Vészhelyzetnek. - Vészhelyzetnek?!
Meghallgatás a Juilliardra. Jó esélye van bejutni.
- A lányunk nyolc éves, Sara! - Pontosan!
- Nem érted? - Srácok! Pakolják vissza!
- Bocs. Nem engedhetjük meg magunknak. - Dehogynem.
Rajta! Pakolják csak le!
Két évig tanultam, hogy bejussak, erre ezt játszatják el?
Ezért nevezik kötelező versenyműnek, Gerard.
Jó, de belefájdul az ujjam. A fejem meg...
Kérhetnék egy kis figyelmet? Mint tudják, holnap jön a sajtó...
Ó, Mr. Nazarenko!
- Végre megérkezett! Isten hozta! - Bocs. Dugó.
Foglaljon helyet! Felmelegíttetek valamit Hildével.
Kösz, nem kell. Nem vagyok éhes. Azonnal munkához látok.
- Biztos? - Igen.
- Rendben. Felkísérem a szobájába. - Köszönöm.
- Láttátok a kesztyűt? - Irtó fura.
Hat nappal ezelőtt elkezdtek párosával megérkezni a jelöltek.
Egyedül tegnap és ma van itt egyszerre mind a 12 jelölt.
Holnaptól naponta két jelölt elhagyja a Kápolnát,
hogy fellépjen a Szépművészeti Központban.
Nagyon fiatalon jutott be a Juilliardra.
Anyám úgy döntött, híres zongorista leszek.
És ön? Szeret zongorázni, ugye?
Hát persze. Élni se tudnék nélküle.
Megkérdezhetem, miért pont Rahmanyinovot játszik?
Mert ő orosz.
Oroszországról a tél jut eszembe.
Szereti a hideget?
Nem.
Gyűlölöm.
Hölgyeim és uraim!
Hadd mutassam be a zenei előadások egyik esszenciáját!
Fellépéskor felfokozott érzelmi állapotban kell lennünk.
Nem mindennapos, normális lelki állapotban.
Megmutatom.
Állj, állj!
Fellengzősen játszol. A zene nem lehet fellengzős.
A zene nagylelkű, önzetlen.
A zene az önzetlenség művészete,
a méltóságé, a szereteté, a gyengédségé.
Ennek mind... benne kell lennie. A zene nem lehet fellengzős.
Gyere, kicsim! Indulunk. Münchenbe megyünk.
- Tessék? - Fogkefét veszünk útközben.
- A leckének még nincs vége. - Dehogy nincs. Gyere, Jennifer!
Gyere, kicsim!
Jó buli lesz, ígérem. Várj meg itt!
Kétlem, hogy a lányom érti, mi az a fellengzős.
Pedig két órája demonstrálja neki.
Elvitte a cica a nyelved?
- Nagyon dühös lesz. - Kicsim! Ne félj!
Senkitől.
Aki fél, az elfelejt élni.
Ezt nézd!
Most cowboy vagyok.
És szabad.
Gyere ide! Ülj az ölembe!
Jó. Megtanítalak kormányozni.
Ide és ide! Jó.
Milyen érzés?
Nyomd meg ezt!
Gyí, te paci! Gyorsabban! Te jössz.
Szia!
Szia, Chopin!
- Ó, Jennifer! - Szia!
- Bocs. Ugye nem ébresztettelek fel? - Nem. Rosszul alszom.
- Még mindig gyakorolsz? - Igen.
- Hajnali három van. - Tényleg?
Elvesztettem az időérzékem.
Túl keményen dolgoztok.
- Mi az? - Gin. Nem emlékszel rá?
Ezt iszom, ha nem tudok aludni.
Visszafekszem. Neked is aludnod kéne.
Fáradtnak tűnsz.
Menj vissza Hildéhez!
Catherine mindannyiunkat hívat.
- Most? - Igen. Történt valami.
Csaknem száz éve rendezzük meg ezt a versenyt.
Ez az első eset, hogy ilyesmi történt.
A verseny célja, hogy összehozza az embereket
egy egészséges versenykörnyezetben.
Felfújhatnám a dolgot.
De ha Jennifer belemegy, és a verseny kedvéért
hajlandó vagyok most az egyszer szemet hunyni.
Jennifer?
Igen.
Persze.
Akkor jó. Munkára! Mindannyian.
Miért néztél így rám?
Hogy?
Azt hiszed, én húztam át a fotót.
Nem érdekel.
Nem én voltam.
Tényleg nem én voltam.
Valaki irigy a tehetségedre. De én? Ugyan!
Nem vagyok irigy. Rád nem. Senkire sem.
- Hogy megy a kötelező darab? - Jól.
Láttad a hibákat a kottában?
Mi?
Kis hibák, de nagy gondok.
Például egy B, amit B-dúrnak jelölnek.
- Láttad, nem? - Igen, persze.
- Biztos? Megmutathatom. - Nem kell.
Rendben.
Csak segíteni próbálok.
Jennifer!
Itt van a kottád.
Odalent találtam.
Minden rendben? Sápadt vagy.
Jól vagyok.
Megnéztem a jegyzeteidet. Van pár nagyon jó.
Nem szabad megnézni. Ez az enyém!
- Sajnálom. - Jó. Menj el!
- Figyelj, nem kémkedtem. - Menj el! Kérlek!
- Bocs. - Semmi baj. Dolgoznom kell.
Ott jön.
Köszönöm.
Mint egy kivégzésére tartó arisztokrata.
Hajolj meg a királyi páholy felé! Ez a protokoll.
- Ne félj! - A zongoristák királya. Meghajlás.
Kösz. Ne csináld! Sok sikert! Szia!
Nehéz lehet elsőnek lenni.
Bár én lennék az! Jó lenne már kijutni innen.
Tizenhét éves koromban volt egy álmom.
Ott állt egy nagy, ódon épület. Bementem.
Megláttam Rahmanyinovot. Azt mondta:
"Jevgenyij, játszanod kell nekem!"
Nem vagyok rá kíváncsi.
Eljátszottam neki a Barcarolle-jét, és azt mondja:
"Ezt a darabot pedál nélkül kell játszani."
Aztán felébredtem, eszembe jutott, és azt gondoltam:
"Nem, pedállal játszom, mint mindenki más."
Jennifer!
Te vagy itt a Rahmanyinov-szakértő. Pedállal vagy nélküle?
- Pedállal. - Pontosan.
De évekkel később találtam egy régi felvételt.
Rahmanyinov játssza rajta a Barcarolle-t.
Pedál nélkül.
- Most találod ki? - Nem. Igaz. Megtörtént.
- Akkor médium vagy? - Mi?
- Mint Rosemary Brown. - Az meg ki?
- Senki nem hallott róla? - Nem.
Azt állította, halottak diktálják a műveit.
- Mi? - Na jó.
Liszt irányította a kezét és az ujjait.
Chopin súgta a hangjegyeket, és tolta a kezét a jó billentyűre.
Schubert megpróbálta elénekelni neki a darabjait. Esküszöm.
És voltak köztük jó művek?
Állítólag pár egész jó.
Az a durva, hogy nem is volt zenész.
Mi?
Postai dolgozó volt. Csak három éve tanult zongorázni.
Már meghalt, szóval... Talán ő kísért.
Ideges leszek az ilyen történetektől.
Tudod, mit? Nézzük meg, nekünk beválik-e!
Mindenkinek jól jönne a segítség. Fumiyo, Alexandra, függöny!
Szerintem ez nem jó ötlet.
Dehogynem. Hölgyeim, rajta!
Fogjuk meg egymás kezét! Gyertek!
- Felmegyek a szobámba. - Nem mehetsz.
Csak úgy működik, ha mind itt vagyunk.
Nem. Jó éjt!
Biztos rossz a lelkiismerete.
Szerintem megijesztettük.
Ki van ott?
- Barmok! - Ne már! Csak vicceltünk.
Nem akartunk ennyire megijeszteni.
Ki innen!
- Ki az? - Szobaszervíz.
Nem jöttél le enni.
Gyere be!
- Hilde felmelegítette neked. - Kedves tőle.
És tőled.
Bocsánatot akartam kérni a tegnapiért.
Hiba volt belenézni a jegyzeteidbe.
Bár komolyan fantasztikusan jók.
Kösz.
- Bocs, hogy rád kiabáltam. - Semmi baj.
Hát... jó étvágyat!
Fumiyo szülinapi buli tart holnap, tudtad?
- Nem. - Nincs kedved lejönni?
Fumiyo nagyon örülne neked.
Nem tart sokáig, szóval...
Úgy terveztem, hogy dolgozom.
Néha kell pihenni, Jennifer. Jó buli lesz. Ígérem.
Jó, majd átgondolom.
Oké. Szuper.
Kicsim!
Alszol?
Hallgass! Hallgass!
- Én győzök! - Mi? Felejtsd el! Én győzök.
Pápá, Gerard!
Hiányoltunk tegnap a partin.
Bocs. Nagyon fájt a fejem.
Semmi gond.
Máris gyakorolsz tovább?
Kihagytam a desszertet.
Menekülsz a lúzerektől?
- Miért vagy ilyen? - Milyen?
- Mintha mindenkit utálnál. - Nem akarsz nyerni?
De. Nyilván.
Ez háború, Jennifer.
Puff, puff, puff. Mindenki halott.
Kivéve engem.
Nem ijesztesz meg.
Jennifer, be kell vallanom egy titkot.
Tegnap hallgatóztam a szobádnál, amikor a noktürnt játszottad.
Figyeltem.
Érzem, hogy küszködsz. És tudom, mi a baj.
Segíthetek.
Ha akarod.
Megmutatom.
Mit csináltok?
Minden este ide jövünk.
Szerintem Hilde tuti direkt hagyja nyitva az ajtót. Gyere, ülj le!
Nagyobb nyomás. Egyre nagyobb.
Hé, kérhetek egyet?
Tessék!
Az egész doboz.
Szabad?
Olyan rossz érzés hallani, hogy más ilyen jól játszik.
Szerinted igaza van Nazarenkónak?
Miben?
Hogy légy a legjobb, vagy ne is játssz?
Szerintem Nazarenko csak süketel.
Össze akar minket zavarni.
Bármit megtenne a győzelemért.
Nagyon tehetséges.
Hallottad Dvořakot játszani az elődöntőn?
Igen.
Megríkatott.
Miért dohányzol?
- Mert akarok. - Nem akarsz.
Eljátszod, hogy más vagy, mint valójában.
Nem ismersz.
Félsz, Jennifer.
Rettenetesen félsz.
Érzem. Mindenki érzi.
Ezt gondoljátok rólam?
Kapjátok be! Mindannyian!
- Te soha nem alszol? - Gyakorlok.
Hajnali öt van.
Holnap lesz a fellépésem. Aludnom kell.
Muszáj gyakorolnom. Bocs.
Azonnal hagyd abba! Hallom, és megőrjít.
- Dolgoznom kell! Nem hagyhatom abba. - Pedig muszáj. Hagyd abba!
- Gyakorolnom kell. Hagyj békén! - Nem!
Hagyd abba! Világos? Hagyd abba!
Nem hagyhatom abba, baszki!
Fejezzétek be!
Elég! Mi... Mi folyik itt?
Le kell állnia. Hallom, ahogy játszik. Nem tudok aludni.
Gyakorolnom kell.
Holnap lépek fel. Azt akarja, hogy fáradt legyek.
- Mi? - Mindjárt 30 leszek.
Ez az utolsó esélyem. Szólj neki, hogy hagyja abba!
Nézd, Ivanka, semmi sem tiltja a gyakorlást.
- Hajnali öt van. - Használj füldugót!
Bocs, de ha nem bírod a stresszt, nem vagy ide való. Érted?
Ezzel az ügy lezárva.
Vissza a szobátokba! Mindketten.
Most!
Rossz ember vagy.
Szia! Hogy van az én kisangyalom?
Még fáj a torkom.
Apu hozott neked ajándékot.
Megmutassam?
Hogyhogy már itt vagy? Tony!
Egész éjjel vezettem. Aggódtam.
Hagyd aludni! Holnap zongoraórája lesz. Gyere!
- Túl beteg hozzá. - Rendbe jön.
Gyere lefeküdni, Tony! Mit akarsz?
Mit akarsz tőle?
- Feküdjünk le! - Mit akarsz tőle?
Bűzlesz a piától. Gyere! Feküdjünk le!
Engedj el!
Te és a rohadt álmaid!
Hagyd békén ezt a gyereket, világos?
- Hagyd békén! - Feküdj le!
Semmi baj.
Jól vagy? Kérsz vizet?
Ó, kicsim!
Te vagy a legjobb, ami történt velem.
Egy nap Amerikában élsz majd.
Gyönyörű ruhákat hordhatsz,
és mindenki nagyra tart majd.
De ki kell tartanod.
Történjék bármi, nem adhatod fel.
Hű, gyönyörű vagy!
Rondának érzem magam.
És fáradtnak.
Soha többé nem jövök ide vissza. Soha.
Hogy sikerült a próba, Fumiyo? Aggódsz még a karmester miatt?
Szólt, hogy jó ritmusban játsszam a triolákat.
Nekem is ezt mondta.
Még nem játszottam ekkora zenekarral.
Te?
Nem igazán.
És te?
Nem.
- Felvettél egy rossz szokást. - Ne félj! Kint szívom el.
- Nem az a lényeg. - Hanem mi?
Csak mi hárman maradtunk. Már nem kell megjátszanod magad.
Segítsük egymást, próbáljuk meg együtt átvészelni!
Jó.
Mi jó?
A kötelező versenymű... Nem jön össze.
Akármennyit gyakorlom.
Figyelj! A tanárom mindig azt mondja:
"Legjobb úgy gyakorolni, hogy a nehéz részekre koncentrálsz."
Jobb, mint a gyakorlatok.
Jó. Gyorsabban! Rajta!
Még gyorsabban! Gyorsabban!
Igen. Ez jó!
Igen. Igen. Ez az! Tökéletes.
- Jó érzés, mi? - Az.
Örülsz?
Örülni is tudsz? Most először látlak vidámnak.
Sajnálom.
Annyira koncentrálok.
Büszkévé akarom tenni az anyámat.
És az apád?
- Gyűlölte a klasszikus zenét. - Az én szüleim is.
Szerintem azért kezdtem el játszani. Csak hogy bosszantsam őket.
Aztán 13 évesen Beethoven 31-es szonátáját játszottam, Opus 110.
És... a mai napig emlékszem, amikor lejátszottam az első oldalt,
arra gondoltam, milyen szép dallam. Ezért nagyon kifejezően játszottam.
A tanárom leállított, és azt mondta:
"Gyermekem, ez a darab nem szép."
"Ez fennkölt."
Megtanított felülemelkedni az emberi kifejezés határain.
Hogy keressem...
a tisztaság szinte spirituális birodalmát.
Amikor játszom, mindig ezt az érzést keresem.
Már akartam kérdezni, mi az a játék cowboy?
Szerencsét hoz.
Sok szerencsét!
És jó éjt!
Örülsz, hogy végre zenekarral próbálhatsz?
Igen.
Ne hallgass a többiekre! Maestro Du Welz rendes ember.
Drága Jenniferünk azt kéri, hogy a zenekar játsszon lágyan.
Szóval ez lesz a hét leglágyabb pianissimója.
Külön az ön kedvéért.
Mi baj?
Túl hangos a zenekar.
Játszotta már zenekarral ezt a darabot?
- Jól ismerem. - Én is, kisasszony.
Már jóval azelőtt játszottam, hogy ön megszületett.
Ez így nem fog menni.
Menne, ha hangosabban játszana.
Ön mellett állok, és alig hallom.
Azért, mert elnyom a zenekar.
Menjünk inkább haza?
Zavarjuk talán?
Szóljon, és hazamegyünk.
Hagyd abba!
Én vagyok!
Csak el akartam búcsúzni.
- Remekül nézel ki. - Kösz.
Remélem, jól sikerül.
Fantasztikus zongorista vagy.
Te is.
- Hogy ment a próba? - A karmester baromi bunkó.
Tudom. Ne hagyd, hogy megzavarjon!
Rendben?
Igyekszem.
Holnap az előadásod után találkozunk.
Rendben.
Alexandra!
Hiányozni fogsz innen.
Már csak egy nap. Kibírod.
- Oké? - Jó.
Szia!
Brahms második zongoraversenyét hallották Alexandra Spinnlertől.
Gyere! Gyere fürdeni!
Menjünk!
Gyere! Gyere fürdeni!
Az anyád vagyok.
Bízhatsz bennem, igaz?
Te jó ég!
Sajnálom.
Szólnom kell Catherine-nek.
Ne!
- Ne! - Nincs más választásom. Tudnia kell.
- Kérlek! Kizárnak. - Talán jobb is.
Muszáj játszanom.
- Muszáj. - Jól van.
Nem hagylak ma egyedül. Az ágyamban alszol.
Én majd a kanapén.
Köszönöm.
Jól van. Köszönöm.
Sok szerencsét, Jennifer!
Remélem, jól fogsz játszani.
Remélem, a karmester nem teszi tönkre az előadásod.
Miért mondod ezt?
Mert egy hülye barom. Kirúgtam.
- Mi? - Bizony.
Én vezénylek a zongora mögül. Mint Mozart.
Nem tudtam, hogy kirúghatjuk.
Beszéltem az igazgatóval.
Mondtam, hogy nem tetszik a karmester. Nélküle akarok játszani.
Azt mondta, jó, az én bőröm a tét.
- Nekünk miért nem szóltak? - Passz.
Talán a karmester egója miatt.
Ő csak egy barom.
Élőbe megyünk. Öt, négy, három, kettő.. .
Jó estét, kedves nézőink!
Üdv az Erzsébet királynő verseny utolsó estéjén.
Mai vendégeink Madeleine Rousseau és Albert van der Wildt.
Van der Wildt úr, ön korábban győzött a versenyen.
Milyennek látja így utólag?
Fizikailag nagyon megerőltető volt.
Napi 10-12 órát zongorázni. Árt az idegrendszernek.
- Tíz, kilenc... - Itt az idő.
Hét, hat, öt, négy, három, kettő, egy.
Felségek, hölgyeim és uraim, jó estét!
Üdvözlöm önöket az Erzsébet királynő verseny utolsó estéjén!
Hölgyeim és uraim, jó estét! Üdv a Szépművészetiben!
Ma este mindkét versenyző elsőként előadja a kötelező darabot,
majd a saját választását.
Hamarosan hallani fogjuk Jennifer Rogierst.
Előbb előadja a kötelező darabot, Scarbo noktürnjét George Van Damtól.
Utána pedig a 2. C-moll zongoraversenyt
Szergej Rahmanyinovtól.
Hölgyeim és uraim! Jennifer Rogiers és a karmester Alexandre Du Weltz.
Szerencséjére
a zsűri elsősorban a saját választású darab alapján ítél.
Remélem, kiköszörüli a csorbát Rahmanyinovval.
Úgy hallom, már kilencévesen tudta játszani ezt a darabot.
Azt is mondta, különleges érzelmi kapocs fűzi hozzá.
Félbeszakítom, mivel most lépett színpadra.
Hölgyeim és uraim, Jennifer Rogiers
Szergej Rahmanyinov 2. C-moll zongoraversenyével.
Szép volt. Nagyszerű.
Ez nagyon intenzív volt. Albert, mit gondolsz?
Ha kivételesen jól játszom,
mindig úgy érzem, az nem csak az én érdemem.
Hatalmas hálát érzek az iránt, legyen az bármi,
ami segített abban a percben.
Most is ilyesmit éltem át.
Ez igazán...
varázslatos volt.
Muszáj volt eljönnöm.
Ó, Jen! Fantasztikus voltál.
- Felállva tapsoltak. - Az semmit sem jelent.
Másokat is megtapsolnak így.
- Nazarenko nagyon jó. - De nem annyira, mint te.
Nem tudom.
Én igen. Jen! Egyedülálló tehetség vagy.
Mi baj?
Jen?
- Tudtad. - Mit?
Tudtad, hogy nem fogja túlélni.
Szerencsétlen baleset volt.
- Szeretted apát? - Hagyd abba!
- Hagyd abba, Jen! - Válaszolj!
- Hagyd abba! - Válaszolj!
- Tűnj innen! - Ugyan már!
- Tűnj már el! - Mi ütött beléd? Jen!
Tűnj innen, tűnj innen!
Felségek, hölgyeim és uraim,
örömmel köszöntöm önöket az este második felében!
A döntő hetét lezáró jelölt Fedir Nazarenko.
Először előadja a kötelező darabot,
Scarbo noktürnjét George Van Damtól.
- Fantasztikus voltál. - Kösz.
... Szergej Prokofjevtől.
Hölgyeim és uraim, Fedir Nazarenko és a karmester, Alexandre Du Welz!
Jennifer!
- Jennifer! Hová mész? - Nazarenko volt az.
- Mi? - Ő húzta át a képemet.
- Honnan tudod? - Csak tudom.
- Elmegyek sétálni. - Most?!
Visszaérek az eredményhirdetésre.
Elkísérjelek?
Ne aggódj már értem!
Megleszek.
Csak most egyedül akarok lenni.
Fél tizenegy van, bármelyik percben feljöhet a színpadra a zsűri.
Tapintható a teremben a feszültség.
Képzelhetik, hogy érzik magukat a jelöltek.
Felségek,
hölgyeim és uraim!
Megtisztelő, hogy bejelenthetem
az Erzsébet királynő verseny eredményét.
Kedves közönség, íme az eredmények.
Az Erzsébet királynő verseny első díjának nyertese...
Fedir Nazarenko.
Magyar szöveg: Lippai-Nagy Dóra Iyuno