Downloaded from YTS.MX
VE FILMU BYLY POUŽITY ZÁBĚRY POŘÍZENÉ POTÁPĚČI A ČLENY BEZPEČNOSTNÍHO TÝMU
Official YIFY movies site: YTS.MX
NĚKTERÉ SCÉNY BYLY OBOHACENY O ARCHIVNÍ MATERIÁL A DĚJOVÉ REKONSTRUKCE
LONG ISLAND BAHAMY
Alessio, jak vlastně vnímáš smrt?
Popravdě jsem nad tím nikdy nepřemýšlela.
Jednou přijde tvůj čas a prostě umřeš.
Na smrt nemyslím. Nebojím se jí.
Ani v souvislosti s volným potápěním.
Dvacet vteřin!
VŠECHNY PONORY V TOMTO FILMU BYLY PROVEDENY NA JEDEN NÁDECH
Deset vteřin!
Pět, čtyři, tři, dva, jedna!
Alessia Zecchiniová. Itálie.
Čtyři minuty. Pokus o světový rekord.
Dobrý, dívej se na mě.
NEJHLUBŠÍ NÁDECH
ŘÍM ITÁLIE
Alessia se narodila v odpoledních hodinách,
asi dvacet minut před pátou.
Tu noc jsem nespal.
Ležel jsem v posteli
a myslel na svoji ženu a dceru.
Bylo to nezapomenutelné.
ALESSIIN OTEC
Když po něčem hodně toužíte,
stále na to myslíte.
Mám tady Alessiinu esej.
„Napadlo vás někdy, že lidé ve vašem okolí,
vaši spolužáci, přátelé, rodiče, vůbec nechápou vaše sny?“
Já si svůj sen chci splnit za každou cenu.
Chci se stát slavnou freediverkou.
Mým největším vzorem je Natalia Molčanovová.
Chci být jako ona.
Chci se stát mistryní světa.
Molčanovová drží více než 40 rekordů ve volném potápění.
Ve sportovním světě je považována za legendu.
Občas si kvůli svému snu připadám trochu trapně.
Zní totiž stejně naivně, jako když vám malé dítě říká,
čím chce být, až bude velké.
Jen málo lidí má pro můj sen opravdové pochopení.
Naštěstí je mezi nimi i můj táta.
Rozumí mé lásce k moři i k volnému potápění.
Udělám všechno pro to, abych si svůj sen splnila.
Když nemáte sen, který vás pohání vpřed, nikam se v životě nedostanete.
Na druhou stranu za něj někdy platíte až příliš vysokou cenu.
Mezi Alessiou a Stevem
bylo velmi silné pouto.
Proč se jejich cesty prolnuly?
Osobně si myslím, že se nám nic neděje náhodou.
Všechno má nějaký význam.
Všechno, co nás v životě potká, nás vede určitým směrem.
Alessia a Stephen byli silná dvojka.
V mnoha ohledech.
Ti dva se prostě měli v životě potkat.
Smířil jsem se s tím, že dělal nebezpečnou věc.
Naučil jsem se s tím žít.
ZÁPADNÍ POBŘEŽÍ IRSKA
Dělej, tati!
Dělej!
Vždycky jsem byl zvídavý.
Fascinovala mě divočina, divoká zvířata a moře.
Stephen chodil moc rád do přírody.
Chodívali jsme spolu vždycky za úsvitu v pět ráno plavat.
Já jsem šnorchloval
a on se mě držel za ruku a svým šnorchlem ukazoval na různé ryby.
„Která je největší? Která nejmenší?
Která velryba je nejvzácnější? Kterých je nejvíc?“
Neustále se na něco vyptával.
„Co? Kde? Jak často? Kolik?“
Zájem o přírodu v něm probudil David Attenborough,
kterého s námi sledoval.
Jsem v samotném srdci centrální Nové Guiney.
Jde o jedno z posledních neprobádaných míst na Zemi.
Vždycky jsem chtěl zkoumat přírodu.
Zajímala mě Amazonka, Kongo, Indonésie.
Představoval jsem si, jaké to tam je.
Keenane. Vypadáš dobře.
Když byl Stephen v pubertě,
odešel jsem od rodiny.
Nerad na to vzpomínám.
Dodnes toho z řady důvodů lituji.
Velmi ho to ranilo. Zlomilo mu to srdce.
Pamatuji si jednu naši hádku, kterou jsme měli, když mu bylo 17,
kvůli tomu, že s kamarády utrácel spousty peněz za alkohol.
Matku velmi trápilo, že začal pít tak brzy.
Neuměl se rozhodnout, jakou cestou se po škole vydá.
Kudy si půjde za svým snem.
Vůbec netušil, co chce.
Už ve třinácti jsem věděla, co chci dělat.
HLAS ALESSIE ZECCHINIOVÉ
Jenže pro tak mladé holky tenkrát neexistovaly kurzy.
Všude byli samí chlapi.
KURZ POTÁPĚNÍ ŘÍM
Vzpomínám si, když se u nás Alessia s otcem poprvé ukázali.
Byla to taková malá modrooká holka.
Tenkrát z ní nevypadlo ani slovo. Jen se hihňala.
ČLEN ITALSKÉHO NÁRODNÍHO TÝMU
V té době jsem zvládal uplavat na nádech nějakých 100 metrů.
Zdolat tuhle vzdálenost znamenalo několik let tréninku.
Ta holka dala rovných 105 metrů.
V takových okamžicích si začnete klást určité otázky.
Kde tohle skončí?
Pak jsme se zúčastnili závodů ve volném potápění na moři.
Potápělo se z plovoucího mola a jako zátěž se používal kámen.
Byla jsem zvědavá, do jaké hloubky se dostanu.
Trénink zadržování dechu vede člověka k hlubšímu sebepoznání.
Povedlo se mi sestoupit do 52 metrů.
- Super! - Výborně!
Skutečnost, že se tak mladá holka
dokázala potopit tak hluboko,
vzbudila velkou pozornost.
Jenže pak vydala potápěčská federace prohlášení,
v němž posunula věkovou hranici u oficiálních soutěží na 18 let.
Dokonce jsem to i obrečela.
Vedli jsme ohledně toho nekonečné diskuze.
S tátou i s trenérem.
Nevěděla jsem, co mám dělat.
Když vás kamarád požádá, ať mu jdete za svědka,
posílí se tím vaše přátelské pouto.
Já jsem se to dozvěděl od úplně cizích lidí,
dlouho potom, co se tak rozhodl.
Nevěděl jsem, co chci v životě dělat.
Trochu se bojím, že…
Rozhodně jsem ale nechtěl zůstávat doma.
To nepřicházelo v úvahu.
Koho to tady máme?
Raději na ni tou věcí nemiř.
Jenže pak máma onemocněla.
Nechci ti zkazit další kazetu.
Maura dostala rakovinu.
Stephen i jeho mladší bratr Gary k ní měli velmi blízko.
Nesli to velmi těžce.
Záběr na maminku.
Byli jí velkou oporou.
Zemřela jako velmi mladá.
Stephen tenkrát na vlastní kůži poznal, jak dokáže být život nespravedlivý.
Ta událost silně ovlivnila jeho životní postoje.
Žijte dneškem,
protože budoucnost je nejistá.
Rozhodl se vydat do světa a užít si ho plnými doušky.
Amazonka, Kongo, Indonésie.
Vždycky jsem chtěl tato místa navštívit.
V mládí jsem sbíral National Geographic.
V jednom z nich byla fotka gorily, jak se brodí rašeliništěm.
Byla pořízená v severním Kongu.
A tak jsem jel hledat gorily do Konga.
Byla to trochu odvážná výprava.
Do té doby jsem nic podobného neabsolvoval.
Jak se jmenuješ?
Stephen. Steve.
- Stephen? - Jo.
- Jsi křesťan? - Jo.
- My Irové jsme… - Protestanti?
Ne, katolíci.
Palmové víno.
Jo.
Ahoj.
Jak dlouho je královnou vesnice?
- Šest let. - Šest? Aha.
U této rodiny budu asi dnes spát.
Kdo tu řeku překročí, toho stihne říční slepota.
Já už ji prý mám.
Musím se léčit.
Konečně.
Jsme kousek za konžskou hranicí.
- Tak jsme tu. - Jo.
Vždycky jsem se tam chtěl podívat a nakonec se mi to povedlo.
Ta zkušenost mě utvrdila v tom, že chci v životě dělat něco jedinečného.
A cesta k mému vysněnému cíli rozhodně nevedla prošlapanými cestičkami.
Chtěla jsem žít jen freedivingem.
Čtyři roky sice vypadaly jako děsně dlouhá doba,
ale já se rozhodla vytrvat.
Většina lidí by si řekla: „No nic, tak budu dělat jiný sport.“
Ona to ale nevzdala.
Chodila trénovat do bazénu
i na moře.
Ukázala, že v sobě má neskutečně velké odhodlání.
Hodně štěstí, zdraví…
Jakmile jí bylo 18 let,
vystřelila jako raketa.
Okamžitě se projevil její potenciál.
Uplavala 150 metrů v bazénu.
Bylo to fakt něco.
Jenže Ilaria byla lepší.
Takový výsledek jsem rozhodně nečekala.
Byla jsem nejlepší v Itálii.
Alessia byla jediná závodnice, která mi dokázala šlapat na paty.
V té době byla ale tak trochu šílená.
Alessia Zecchiniová.
Blíží se k hranici 200 metrů.
Uvidíme, jestli se otočí.
Ne, jde nahoru.
Byla velmi mladá. Mlátila s ní puberta.
Byla věčně smutná a naštvaná.
Bylo to hodně těžký.
Věděla jsem, že kdybych šla dál, nedopadlo by to dobře.
Ilaria Boninová!
Hezky, Ilario!
Když chcete být nejlepší a vždycky skončíte na druhém místě,
tak vás to samozřejmě štve.
Jakmile vidíte, že je někdo lepší než vy,
provokuje vás to k větším výkonům.
Chtěla jsem zdolat italský rekord, takže jsem na sobě musela zamakat.
Nataliina videa pro mě byla takovým návodem, jak na to.
Základem volného potápění je podle mě psychické uvolnění.
Jestli chcete pod vodou podat dobrý výkon,
měli byste mít zklidněnou mysl a neměli byste se upínat na cíl.
Začala k soutěžení přistupovat úplně jinak.
Byla neuvěřitelně uvolněná.
Dobrý. To stačí.
Úžasná vzdálenost 224 metrů.
Z té zlaté medaile měla tenkrát obrovskou radost.
Gratuluji k národnímu titulu.
Díky, je to skvělý. Konečně!
Od toho momentu se začalo odvíjet naše velké přátelství.
Vždycky bylo jasné, že se jí to jednou povede.
Měla pro volné potápění mimořádné nadání.
A v bazénu jí bylo vždycky trochu těsno.
Jejím domovem bylo moře.
Stephen si myslel, že najde smysl svého života v Africe.
S klukama v Etiopii.
Etiopie, Súdán,
Sierra Leone,
Nigérie.
Bral cestování velmi vážně a poctivě.
Bohužel se mu do cesty připletlo několik nepěkných věcí.
V Guineji propuklo povstání proti prezidentovi.
Celé ráno se tady střílí.
Každou chvilku slyšíte „bum, bum, bum“.
Byl rozpolcený a zmatený.
Říkal: „Nevím, jestli bych neměl začít žít jako ostatní.
Jestli bych se neměl oženit a pořídit si děti.
Je tohle vůbec to, co chci dělat? Jdu správnou cestou?“
Jednou se mě zeptal,
jestli mě zklamal.
Tím, že se toulá po světě a neví, co chce.
Přemýšlím o rodině, o kamarádech…
Takhle velkou krizi
jsem ještě v životě neměl.
No nic.
Zítra bude líp.
Rozhodl se vrátit se domů, k normálnímu životu.
Ale po cestě chtěl udělat ještě poslední zastávku.
Stephen odjakživa miloval moře.
Rád se potápěl v oceánu.
A doslechl se o jednom městě v Egyptě, o takové Mekce potápěčů.
Jel jsem podél pobřeží a poslouchal šumění moře.
Bylo ve mně velké očekávání.
Když se Steve dotrmácel autobusem z Káhiry až do Dahabu,
odhodil batoh na pokoj a spustil: „Kde je tady bar? Pojďme na drink.“
Den nato se šel potápět.
Spřátelili jsme se.
Vídali jsme se každý den.
Miloval beduínskou kulturu. Učil se arabsky.
Byli jsme jako jedna rodina.
Zůstal tam a začal pracovat jako instruktor potápění.
Přijel jsem sem na kurz potápění pro pokročilé.
Steve ten kurz vedl.
Byl můj instruktor.
Brzy jsme se začali scházet i mimo kurz.
Chodili jsme tančit.
Dahab byl pro Stevea druhý domov.
Měl tam vlastní domek.
Miloval to tam.
Jednou mi povídá:
„Objevil jsem něco, čemu se říká freediving.
Je to pecka.“
Prosil mě, abych s ním absolvoval kurz.
Když jsem se poprvé potopil bez přístroje,
okamžitě ze mě spadly všechny každodenní problémy a sračky.
Tam dole přestaly existovat. Byla to nádhera.
Steve se do freedivingu zamiloval.
A obzvlášť do Blue Hole.
Přímo z pláže tady přecházíte do hluboké propasti.
Je to taková velká díra v korálovém útesu,
která vás láká do svých útrob.
Dole je tunel, takzvaný Arch, který vypadá jako kaple.
Tohle místo má bohužel i špatnou pověst.
Bere si lidské životy.
Jde o nejnebezpečnější potápěčskou lokalitu na světě.
Už více než 100 lidí tady nalezlo smrt.
Co se týče úmrtí, má Blue Hole horší bilanci než samotný Mount Everest.
Jsem jedním z mála lidí, kteří ji dokázali zdolat bez přístroje.
Z žen se to povedlo jen Natalii Molčanovové.
Tato zkušenost mě velmi zásadně ovlivnila.
Díky tomu ponoru zjistila, že má v sobě něco víc.
Nebojácnost, o které předtím nevěděla.
Stala se nejlepší freediverkou na světě.
Když jdete zdolat Arch, musíte vědět, že na to máte.
Je to totiž velice zrádné místo.
Musíte najít východ.
Pokud ho z nějakého důvodu nenajdete,
nikdo vám nepomůže.
Když se něco zvrtne, ven už se nedostanete.
Nad vámi je třicetimetrová skála.
Nad Blue Hole jsou pamětní desky na počest těch, kteří z ní nevyplavali.
Zůstal v ní i můj přítel.
Krátce potom, co jsem přišla do Egypta.
Je nebezpečná, protože je hluboká.
Je to oceán.
A my nejsme nic.
Takže vaším cílem je,
stát se po Natalii Molčanovové druhou ženou na světě,
která zdolá všechny světové rekordy.
Kolik vám to asi tak zabere času?
To nevím.
Je to samozřejmě jen sen.
Sen každého sportovce.
Nebude to vůbec snadné.
Natalia Molčanovová, královna hlubin.
Držitelka více než 40 rekordů ve freedivingu,
včetně několika úžasných výkonů, při nichž vzdorovala smrti.
Dnes jsem se ponořila do 101 metrů.
To je 101 metrů dolů a nahoru.
Víc než dvě Sochy svobody, od země až k pochodni.
Natalia byla první freediverkou, která dosáhla soutěžní hloubky 101 metrů.
Tento rekord pak držela velmi dlouho.
A Alessia se tu magickou metu 101 metrů pokoušela překonat.
Chci se ještě o pár metrů zlepšit.
Doufám, že se dostanu hodně pod 90 metrů,
abych v příštích letech dosáhla trojciferného čísla.
Každý by měl mít nějaký sen a měl by si za ním jít.
V životě není nic nemožné.
Popsala byste nám, jaké to vlastně je, nořit se do takových hloubek?
Jak vůbec ten tlak působí na vaše tělo?
Čím hlouběji se potápím, tím víc se mi stlačují plíce,
až je mám nakonec malé jako pěst.
Od 30 metrů mě začne tlak stahovat dolů.
Říká se tomu volný pád.
Tuhle část mám ze všeho nejraději.
Připadáte si, jako byste letěli.
Kolem je úžasné ticho.
Je to snad nejtišší místo na zeměkouli.
Prožíváte určité odevzdání.
Jste jako v rauši.
Pád k mořskému dnu ale může nahánět i strach.
A to i freediverům.
Dole tahle hluboká meditace končí.
Cesta nahoru k hladině je totiž pořádná dřina.
Musíte uplavat výšku sedmdesátipatrového mrakodrapu.
Kvůli silnému tlaku máte pocit, že plavete proti proudu.
V této fázi už máte jen omezené zásoby kyslíku.
Kopete nohama, srdeční tep se zrychluje, kyslík mizí rychleji než předtím.
Přichází chvíle, kdy ho přestáváte mít dost na to,
abyste udrželi tělo v chodu.
Tehdy může dojít ke ztrátě vědomí.
Mozek se v podstatě vypne.
To ale neznamená, že odumírá.
Je to takový obranný mechanismus.
Mozek se brání tím, že vypne všechny své funkce.
Trvá ještě asi jednu nebo dvě minuty, než začne docházet k jeho poškození.
Ještě jednou.
Když vám nahoře neposkytnou lékařskou pomoc,
může přijít velmi rychlý konec.
Rozhodně se to nesmí podceňovat.
Zkoušeli jsme se se Stevem ponořit vždycky o něco hlouběji.
Stala se z toho taková hra.
Já jsem se snažil zdolat belgický rekord a on ten irský.
Což bylo 61 metrů.
Když začnete soutěžit, nutí vás to k větším výkonům.
Ze začátku ztratil Steve několikrát vědomí.
Steve chodí rád hlavou proti zdi.
Chce to dokázat. Už nemůže, ale stejně do toho jde.
- Kolik? - Šedesát.
- Dobrý. - Ale houby.
Nikdy se nevzdává.
Byl hrdý, když pokořil irský rekord.
Ještě něco ho na volném potápění hodně bavilo.
Hranice.
A jejich posouvání.
Freediving je extrémní sport.
A extrémní sporty mívají extrémní následky.
POKUS O ZDOLÁNÍ REKORDU, ŘECKO
Stephene!
Steve upadl do hlubokého bezvědomí.
Bezpečnostní tým nevěděl, co s ním má dělat.
Málem tenkrát zemřel.
Jelikož nechtěl, aby se lidem tyhle věci děly,
rozhodl se stát jisticím potápěčem.
Měl pro to velmi dobré předpoklady.
Dobře jistit freedivera může zase jenom freediver.
Potápěč s přístrojem není pro freedivera vhodný.
Ten jde totiž nahoru pomalu, kvůli dekompresi.
Když se něco stane, je potřeba reagovat rychle.
Devadesát devět procent všech incidentů se děje v posledních deseti metrech.
Když je problém, blokujeme dýchací cesty, aby nevdechli vodu,
a táhneme je nad hladinu.
Udělejte místo, prosím.
Tvrdě makal, aby si udělal jméno.
Zvládnu to sám.
Po čase se mu naskytla příležitost být členem bezpečnostního týmu v Kalamatě.
Byl to jeho první velký mezinárodní závod.
MISTROVSTVÍ SVĚTA VE FREEDIVINGU 2013 KALAMATA, ŘECKO
V té době byl držitelem mužského světového rekordu Alexej Molčanov, Nataliin syn.
Šel na nejhlubší ponor v historii.
Jeho máma ho při tom sledovala.
- Udržujte vzdálenost. - Osmdesát.
Steve byl první sejfťák.
Musel se ponořit do největší hloubky.
Stephen sestoupil do 30 metrů.
Jako jisticí potápěč se prostě zhluboka nadechnete, jdete dolů,
a když to jde dobře, vyplavete spolu nahoru.
Nikdy tam nejste dýl než minutu.
Jenže Steve čekal v těch 30 metrech delší dobu
a začal mu docházet kyslík.
Dělej, Alexeji.
Čas 3:30, to je dlouhý ponor.
Andreo, jdi dolů i ty.
- Potíže? - Jo.
Potíže?
Steve dostal křeče.
Začínal ztrácet vědomí.
Pak si ale všiml, že má Alexej ve 40 metrech problémy.
Musel se rozhodnout.
Zachránit Alexeje, nebo sebe?
Dýchej, Alexeji. Dýchej.
Dýchej, Alexi.
Dýchej, kámo. Dobrý.
Měl jsem vážné poškození plic.
Máma mi řekla, že mě Steve zachránil.
Jsem mu za ten obětavý čin moc vděčný.
To bylo naše vůbec první setkání.
Tahle nehoda.
V momentě se stal největší hvězdou závodu.
Všichni ho znali.
Stephen Keenan.
Ten, který zachránil mistra světa.
Byl to příběh o úžasném záchranáři.
V takové hloubce ještě nikdy žádného freedivera nezachraňovali.
Byl to hrdinský čin.
Po záchraně Nataliina syna začal Stephen brát svoji práci tak vážně,
že to pro něj bylo mnohdy nebezpečné.
Máme třetí tréninkový den.
Mám radost, protože jsem si udělala nový osobák.
Zdolala jsem 88 metrů.
Alessia se pomaličku přibližovala k magické hranici 101 metrů.
Nebyla ale jediná.
Skvělý ponor.
Japonka Hanako Hiroseová byla silná soupeřka.
Řeknete nám něco k závodům, na které jedete?
Tentokrát překonám světový rekord.
Díky.
Hanako je s mořem niterně spjata.
Potápění má v krvi.
Když se potápím,
často si při tom představuju,
že jsem velryba nebo delfín.
Hanako sestupovala do čím dál větší hloubky.
A Alessia na to musela reagovat.
Alessia Zecchiniová byla jedinečná.
Její ponor byl v každém ohledu velmi elegantní.
Mezi Hanako a Alessiou byla nádherná rivalita.
Hanako se postupně dostávala hlouběji a hlouběji.
Alessia se na ni vždycky dotáhla.
Osmdesát devět metrů.
Devadesát.
Devadesát dva.
Devadesát tři.
Pověz nám, jak hluboko jsi byla.
V devadesáti čtyřech metrech.
- Kolik metrů? - Devadesát čtyři.
Páni. Ta Zecchiniová je nezastavitelná.
Natalia Molčanovová seděla na trůnu už pěknou řádku let.
A zničehonic jí začaly šlapat na paty tyhle dvě ženy.
Když ale jdete až na hranu a honíte se za světovými rekordy,
může se spousta věcí zvrtnout.
Je považována za jednu z nejlepších závodnic
ve vůbec nejsmrtelnějším extrémním sportu.
Ve volném potápění.
Natalia Molčanovová se šla v neděli potápět a ztratila se.
Natalia Molčanovová zmizela u španělského pobřeží.
Její tělo se nikdy nenašlo.
Nataliin syn Alexej, rovněž světový rekordman ve freedivingu,
sdělil New York Times:
„Nakonec tam dole zůstala navždy. Myslím, že by se jí to líbilo.“
Nemohli jsme tomu uvěřit.
Šokovalo mě to.
Bylo to smutné. Byla to velmi silná žena.
Ztratili jsme Nataliu Molčanovovou.
Na počest jejích skvělých úspěchů
nyní prosím společně zadržme na jednu minutu dech.
Byl to šok pro celý freediving.
Rázem všem došlo, že riskují víc, než si mysleli.
Když se to může stát Natalii, té nejlepší z nejlepších,
může se to stát komukoliv na světě.
Teprve po Nataliině tragické smrti
jsem si uvědomila, jak nebezpečnou věc vlastně dělám.
Sestupuji do větší a větší hloubky.
Je tam tma. Černočerná tma, která vás svírá.
Začnou se vám zjevovat věci, které neexistují.
Hrozně jsem se bála.
Chtěla jsem se otočit a plavat zpátky.
Necítila jsem se bezpečně.
Stephena napadlo, že zúročí své zkušenosti z jištění
a otevře si centrum volného potápění.
Dali s přáteli dohromady nějaké peníze
a vybudovali si základnu na pláži v Dahabu.
Stojím před svým freedivingovým obchodem.
Tady pracuju.
Byl rád, že se mi mohl pochlubit. Konečně se mu v něčem začalo dařit.
Šel si za svým snem.
Byl jsem na něho hrdý.
Konečně našel smysl života.
Čau, Steve! Ahoj!
Ahoj.
Další příjemný večer Dahab Freedivers.
Při našem prvním setkání jsem z něj měla velký respekt.
Měl pověst nejlepšího jisticího potápěče.
Znala jsem ten slavný příběh o záchraně Alexeje.
Chtěla jsem učit volné potápění.
Nabídli mi, že se k nim můžu přidat, a já souhlasila.
Dostala jsem na starosti sociální sítě.
Steve je typ člověka, který je nerad středem pozornosti.
Já v tom ale měla jasno.
Řekla jsem mu: „Zná tě celá komunita, musíš toho v propagaci využít.“
FREEDIVINGOVÝ KURZ SE STEPHENEM KEENANEM
Stephen znal všechny freedivery osobně, a tak si sem mohl zvát velká jména.
Jeden workshop vedl i Alexej Molčanov.
To přilákalo spoustu freediverů.
Brzy nás znali úplně všichni.
Co pro tebe znamená životní úspěch?
Podle mě je to naplnění nějakých ambicí, cílů, snů.
Momentálně žiju v Egyptě, kde vedu centrum volného potápění.
To mi dělá radost. Mám svou práci rád.
V ostatních oblastech už tak úspěšný nejsem.
Je mi 38 let, a nemám žádné děti.
To by mohli někteří lidé považovat za určitý neúspěch.
Nějaké vztahy v Dahabu měl, ale…
žádný nevydržel.
Toužil po tom se zamilovat, mít dlouhodobý vztah a třeba i děti.
V tomhle ohledu se cítil nenaplněně.
Potřeboval potkat někoho výjimečného.
Díky, že jste si našla čas na náš rozhovor.
Děkuji i za všechny posluchače.
Taky díky. Bylo mi potěšením.
Nemyslíte, že se občas až moc soustředíte na lámání rekordů?
Tohle bývá typické spíše u mladších sportovců.
Jo, možná. Rozhodně.
Neměli jsme tušení, že chce zdolat světový rekord.
Nic nám neřekla. Asi nás tím nechtěla zatěžovat.
Čeho byste chtěla v nejbližší době dosáhnout?
Chtěla bych jít hlouběji.
Chtěla bych překonat světový rekord.
To je můj cíl.
Jaký bude váš další závod?
Vertical Blue.
ZÁVODY VE FREEDIVINGU VERTICAL BLUE 2017
Vítejte na Vertical Blue na Bahamách.
Máme zde 42 soutěžících z celého světa,
kteří chtějí pokořit deset různých národních rekordů.
Vertical Blue je takový freedivingový Wimbledon.
Čeká nás nádherný den. Na programu je spousta krásných ponorů.
Pozvaní jsou jen ti nejlepší z nejlepších.
Jsem Alessia Zecchiniová a jsem z Itálie.
Na hladký průběh závodů bude dohlížet tým nejlepších zdravotníků a záchranářů.
Stephene, představ sejfťáky.
Chci, aby to mezi potápěči a bezpečnostním týmem klapalo.
Je to pro mě důležité.
Stephen měl na Vertical Blue na starosti bezpečnost.
Zajišťoval bezpečný průběh
jedné z největších freedivingových akcí na světě.
Budou tam dva jisticí potápěči, jeden dole a druhý nahoře.
Ten spodní bude mezi 20 až 40 metry, v závislosti na hloubce ponoru.
Na Vertical Blue bereme bezpečnost velmi vážně.
Jediným incidentem, smrtelným incidentem,
ke kterému na těchto závodech došlo,
byla smrt Američana Nicka Mevoliho.
Neberte potápění na lehkou váhu.
Nikdy nevíte, který ponor bude váš poslední.
Nick byl dlouhodobě známý tím, že příliš tlačil na pilu.
Až to jednou skončilo tragédií.
Došlo u něj k barotraumatu plic.
To je situace,
kdy vám popraskají cévky v plicích
a do dýchacích cest pronikne krev.
Bavíme se o natržených, nezhojených tkáních.
Pokud tělo takto opakovaně trápíte, nastřádá se to.
Poškození plic bylo nakonec velmi vážné.
Nedokázali jsme ho zachránit.
Teď bych rád poprosil o pár slov naše zdravotníky.
Díky, nebudu mluvit dlouho.
Pokud naznáme, že ponor není bezpečný,
máme právo ho potápěči zakázat.
Vždycky jim říkám: „Musíte se vrátit domů živí.
Musíte být schopní sednout na letadlo a odletět k rodinám.“
Zadruhé nechci, aby potápěč skončil ve 40 letech na kyslíku
kvůli totálně zničeným plicím.
Jako důkaz musejí závodníci vyzvednout v cílové hloubce štítek,
který je umístěný na koncovém disku.
Sahá po štítku.
Bílá karta znamená, že je ponor platný.
- Jo! - Jo!
Když potřebujete pomoc, ztratíte kontrolu, a to i nad hladinou,
jste diskvalifikovaní, máte červenou kartu.
V rámci dvoutýdenního závodu mají potápěči šest pokusů.
Je to velmi prosté.
Nejhlubší ponor vyhrává.
…přijde za vámi.
Dobře.
Chci toho moc.
Jo.
Hlavně ten světový rekord.
Ten je pro mě nejdůležitější.
Bylo jasné, že se Alessia snažila o světový rekord.
Chtěla posunout vlastní limity.
Bohužel měla problém s tmou.
Vertical Blue je tmou proslulý.
Potápíte se do zřícené jeskyně.
Je to, jako byste prolétali vesmírem.
Jde nahoru.
Stephen Keenan, hlavní sejfťák, jí plave naproti.
PRVNÍ Z ALESSIINÝCH ŠESTI PONORŮ
Dobrá práce, Alessio.
- Dýchej. - Dýchej.
Dýchej.
Jsem ok.
Rozhodčí se radí.
Promiň, Alessio, červená karta.
ALESSIIN DRUHÝ PONOR
- Dýchej. - Chyťte ji. Držte ji.
Podržte ji.
Držte jí hlavu.
ALESSIIN TŘETÍ PONOR
Dýchej.
Držte ji. Podržte mi ji.
Drž se. Jsi v pořádku?
No tak. Drž mi ji.
ALESSIIN ČTVRTÝ PONOR
Hodně to hrotila.
Několikrát ztratila vědomí.
Spousta potápěčů její přístup neschvalovala.
Kontrolovala jsem, jestli u ní nedošlo k poškození plic.
Zeptala jsem se jí, jestli vykašlává krev, a ona řekla, že ne.
No a…
Popravdě jsem jí vůbec nevěřila.
Poslouchej.
Tohle už nikdy nedělej.
Tady ne.
Já chci, abys zabodovala.
Ale musíš začít víc plánovat.
Nesmíš tolik divočit.
Řekli jsme jí, že má jeden dva dny vynechat.
Naštvala se a plavala na druhou stranu zátoky.
Báli jsme se, že se jí něco stane, protože se sotva probrala z bezvědomí.
Alessio!
Moc sympatií si svým chováním nezískala.
Někteří to považovali za…
velmi nevhodnou reakci.
Alessia byla velmi vznětlivá, a to tedy pořádně.
Proč jsi tak vytočená? Máš prostě slabší start. To chce klid.
Někteří ji popichovali a říkali jí,
že nevypadá na někoho, kdo by mohl pokořit hlubinu silou.
Na internetu se do ní všichni naváželi.
Chci tímto videem ukázat těm, kterým na mně záleží, že jsem v pořádku.
A chci taky vyvrátit pomluvy na Facebooku, že jsem odpadla ve 20 metrech.
Neměla jsem barotrauma plic.
Ten ponor proběhl více méně dobře, tak prosím nešiřte zbytečné lži.
Hlava je v neutrální pozici, ne v záklonu.
Jazyk, voda ani sliny se nám nesmějí dostat do hrtanu,
jinak způsobí další křeče.
Na každodenních ranních poradách jsme probírali jednotlivé potápěče.
Byla mimo, ale nepamatuje si to.
Tvrdí, že prostě vyplavala a bylo to.
Stephen přesně věděl, který potápěč se může dostat do krize.
Studoval je a znal jejich slabiny.
Vždycky říkal: „Tohoto si musíme pohlídat.“
A vždycky se strefil.
Bylo to zvláštní.
Alessia Stephena příšerně vytáčela.
On přesně věděl, co všechno dělá špatně.
Věděl, proč upadá do bezvědomí.
Nakonec ji začal o pauzách mezi ponory trénovat.
ALESSIIN PRVNÍ TRÉNINKOVÝ DEN SE STEPHENEM
ALESSIIN DRUHÝ TRÉNINKOVÝ DEN SE STEPHENEM
Dýchej.
ALESSIIN TŘETÍ TRÉNINKOVÝ DEN SE STEPHENEM
- Jsi ok? - Jsem ok.
Od začátku jsem mu důvěřovala.
Měla jsem pocit, že mě může trénovat jedině on.
Jsi ok?
Nejvíc mě dostávaly ty jeho oči.
Byly modré. Modré jako mořská hladina.
Stačil pohled.
Před každým ponorem jsme se na sebe podívali.
Dodávalo mi to sílu.
Díky tomu byl tam dole se mnou a já se cítila bezpečněji.
Vznikl tady mimořádně blízky vztah mezi jisticím potápěčem a závodkyní.
Alessia se na tebe před každým ponorem ptá.
To je nesmírně důležité. Freediving je psychologická záležitost.
Je tam spousta drobných aspektů, které můžou ten ponor ovlivnit.
Když se chcete při ponoru cítit bezpečně,
pomáhá vám přítomnost někoho, koho dobře znáte a kdo zároveň zná vás.
Zná váš styl, vaše tempo, případně i vaše rituály.
Ví, na co si máte dát pozor.
Bylo mezi nimi mnohem víc než jen společná vášeň pro freediving.
S některými lidmi si prostě hned sednete. Nepotřebujete slova ani čas.
Viděl jsem, že k sobě mají blízko.
Nejdřív jsi udělala tohle a pak jsi začala křičet: „Ne!“
Dobrý.
Bože můj.
ZÁVĚREČNÝ TÝDEN ZÁVODŮ
ALESSIE ZBÝVAJÍ DVĚ ŠANCE K PŘEKONÁNÍ SVĚTOVÉHO REKORDU
Vašimi největšími soupeřkami v boji o světový rekord jsou Japonky.
Bojíte se jich?
Ano, rozhodně z nich mám respekt.
Sto metrů. To bylo slušné číslo.
Japonský rekord.
Byla jsem nervózní.
Pak přišel Stephen, drapnul mě za ramena a s vážnou tváří se na mě podíval.
Vzpomínám si, jak mi řekl: „To bude v pohodě. Postarám se o tebe.“
Druhý sejfťák.
Jsou u ní oba sejfťáci.
Malinko zpomaluje.
HANAKO SE JAKO PRVNÍ ŽENA PO NATALII POKOUŠÍ ZDOLAT HRANICI 100 METRŮ
Je tady.
Jsem ok.
Co na to rozhodčí?
Bílá karta!
Hanako Hiroseová z Japonska.
První žena po Natalii, která zdolala v soutěži hloubku 100 metrů.
Znamenitý ponor.
Hanačin úspěšný stometrový sestup
byl pro Alessiu jako rudý hadr.
ALESSIIN POKUS O NOVÝ SVĚTOVÝ REKORD V HLOUBCE 102 METRŮ
Stephen Keenan jí plave naproti.
Čtyřicet metrů.
Už je tady.
- První sejfťák. - Je u ní první sejfťák.
Snad to dobře dopadne.
Dýchej.
Dělej.
Jsem ok.
Jo!
Neodpadávej!
Má štítek.
Alessio, neodpadávej.
Co na to rozhodčí?
Bílá karta!
Bylo to úžasné.
Všichni jsme na ni zírali.
Vážně.
Třikrát je v bezvědomí a pak překoná světový rekord?
To snad ani není možné.
Měli jsme z toho radost. Velmi po tom toužila.
Bylo příjemné se po tom ponoru se Stevem obejmout.
Byl to úžasný pocit.
Dneska jsem strašně šťastná.
Splnil se mi můj dlouholetý sen.
Na Alessiu!
- Ahoj. - Ahoj. Jsi šťastná?
Přešťastná!
- Byla jsi skvělá. - Já vím.
Na co teď myslíš?
Jsem fakt šťastná. Všem jsem to tady natřela.
V momentě, kdy se začnete
dotýkat světových rekordů,
zvedáte laťku opravdu vysoko.
Od toho okamžiku to přestává být legrace.
Závodníci měli e-mailem sdělit, do jaké hloubky chtějí poslední den jít.
Ve freedivingu to probíhá anonymně.
Tímto způsobem sdělujeme, na co se cítíme.
Je v tom trocha strategie a kalkulu.
Když napíšete moc vysoké číslo, hrozí, že nebudete úspěšní.
Když napíšete nízké číslo,
může vám pak někdo titul vyfouknout.
Je těžké se rozhodnout.
Když udělám chybu, bude to špatné. Dostanu červenou kartu.
Je to…
Je to těžké.
POSLEDNÍ DEN ZÁVODŮ
Mluvila jsi o limitech. Jaké má Alessia Zecchiniová limity?
Žádné limity pro mě neexistují.
Neexistují, dokud se nerozhodnu skončit.
Vítejte zpět na Vertical Blue.
Dnešní den se možná zapíše do dějin volného potápění.
Jsme tady s pořadatelem a potápěčem Williamem Trubridgem.
Co říkáte na zdejší výkony, zejména ty ženské?
Je to paráda.
Tento závod ještě nikdy nic podobného nezažil.
A zdá se, že to ještě nekončí.
Myslím, že nás dneska znovu překvapí.
Vedle toho nás čekají i další zajímavé ponory.
Byl oznámen další pokus o světový rekord.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna.
HANAKO SE POKOUŠÍ O NOVÝ SVĚTOVÝ REKORD V HLOUBCE 103 METRŮ
Hanako Hiroseová se chce zapsat do dějin
posunutím světového rekordu na 103 metrů.
Už je pod 90 metry.
- A… - Sto metrů.
Sto metrů!
- Je tam. - Je tam!
Hanako Hiroseová z Japonska, 103 metrů!
Pojď, Hanako!
Teď poplav hezky nahoru.
- Čas 2:45. - Čas 2:45.
Potápěčka Hanako Hiroseová z Japonska
útočí na světový rekord 103 metrů.
Jsem ok.
Má štítek.
Bílá karta!
Hanako jela hladce jako ryba.
Světový rekord 103 metrů. Bez zaváhání. Nádhera.
Když to první závodník zvládne takhle čistě,
dostává tím pod tlak toho, kdo jde po něm.
Pro potápěče, který se pokouší rekord bezprostředně překonat,
je to těžký oříšek.
Deset vteřin.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna.
ALESSIA SE POKOUŠÍ PŘEKONAT HANAČIN NOVÝ SVĚTOVÝ REKORD O JEDEN METR
Alessia Zecchiniová, Itálie.
Pokus o světový rekord o hloubce 104 metrů.
Celou akci můžete sledovat online.
Dnešní poslední pokus o světový rekord.
Vidím ji sestupovat dolů
a začínám se o ni moc bát.
Zkontrolujte sonar.
Můžete prosím zkontrolovat sonar?
Nemám signál. Podíváte se na to?
- Alessia… - Měla by být v 80 metrech.
Nemám signál.
Díky sonaru vidí,
jestli se potápěč nezastavil.
Něco nám ruší signál.
- Dvě minuty. - Dvě minuty uplynuly.
- Osmdesát. - Nevíme.
- Je v pohodě.
- Čas ponoru 2:15. - Čas 2:15, hloubka 70 metrů.
Každou chvíli by měla vyplavat.
První sejfťák.
STEPHEN JDE DOLŮ NAVÁZAT S ALESSIOU KONTAKT
Tady je.
Jsem ok.
Tady je!
Konečně je z té temnoty venku.
Rozhodčí se radí.
Štítek má.
Nevíme, co se děje, ale štítek má.
Světový rekord, 104 metrů!
Prostě se vynořila a vytřela všem zrak.
Posunula světový rekord
a myslím, že tím umlčela spoustu škarohlídů.
Bylo jasné, že je živel a že se jen tak nevzdává.
Mám nový světový rekord, 104 metrů, a jsem šťastná.
Díky vám všem. Je to skvělé. To je všechno. Čau!
A na prvním místě,
s ponorem do neuvěřitelných 104 metrů
a s novým světovým rekordem,
se umístila Alessia Zecchiniová!
Alessia Stephena dlouze objala.
Opravdu v ni věřil.
Z nějakého důvodu prostě věděl, že to dokáže.
Ani na vteřinu o ní nepochyboval.
Potlesk pro Alessiu Zecchiniovou!
- Ahoj, Alessio. - Ahoj.
- Vítej. - Díky.
Krásná, mladá, talentovaná, prostě dokonalá.
Devět zlatých medailí ze světových šampionátů,
čtyři stříbrné, jedna bronzová.
A k tomu největší a neslavnější rekord,
na který jsi tak pyšná, že sis ho nechala vepsat i do přívěsku,
světový rekord o hloubce 104 metrů.
Nějaké další ambice, cíle, sny?
Alessia nepřestávala k Natalii vzhlížet ani potom, co se stala světovou jedničkou.
Motivovaly ji všechny její úspěchy, kterých za celý život dosáhla.
Zbývalo zdolat poslední věc.
Dahabský Arch.
Lidé si mysleli, že to nezvládne.
A ona chtěla jim i sobě dokázat, že ano.
Osud tomu chtěl,
že jí Stephen nabídl, ať přijede do Dahabu trénovat.
Rozhodně mezi nimi bylo velmi zvláštní pouto.
PÍŠE ZPRÁVU…
ČAU, STEPHENE! JAK SE MÁŠ?
KDE SE TOULÁŠ?
ČAU, ŠAMPIONKO!! JSEM V DAHABU.
NECHCEŠ SI KE MNĚ PŘIJET ZATRÉNOVAT?
SKVĚLÝ NÁPAD.
TAK JO! MOC RÁDA TĚ ZASE UVIDÍM!
Stephen nám oznámil, že pojede pro Alessiu na letiště.
A ukázal nám, co vyrobil.
Byla to taková ta letištní cedule a na ní byl nápis „Alessia Zecchiniová“.
Strašně moc se na ni těšil.
Všechno pro ni muselo být perfektně připravené.
Ještě jsem vám neřekla, kde jsem.
Jedu trénovat do Dahabu.
A je tady nádherně.
Tak jo, vše je nachystáno.
Jsme v centru volného potápění a balíme věci.
Vyrážíme na moře. Pak vám ukážu Blue Hole.
Byl z toho nadšený víc než já.
To mi přišlo roztomilé.
To je ale debilita.
Je fakt, že jsme ze sebe byli kapánek nervózní.
Poprvé jsme viděli jít na Arch profesionálního freedivera.
Bylo to úžasné.
Měli jsme spolu trénovat.
Říkala jsem si: „Panebože, já budu trénovat s Alessiou!“
A ona se tam pak zjevila se sendvičem a kolou.
Od samého začátku jsem si ji zamilovala.
Dobrý. Teď na špičky.
Věděl jsem, že má čerstvý světový rekord.
Jednou ho při tréninku zopakovala.
Setkání s někým, kdo chodí do hloubek,
o kterých si nechávám zdát, bylo hodně inspirativní.
Musím říct, a říkal to i Steve, že s ní bylo všechno snazší.
No jo. Taková ona prostě je.
Alessia a Steve spolu trávili všechen čas.
Trénoval ji a připravoval ji na Arch.
Několik týdnů se scházeli večer po trénincích.
Všechno procházeli.
Říkal jí, jak by měla postupovat.
Další večer v Dahab Freedivers.
Trávili spolu každý večer.
Řekněte ahoj.
Ahoj.
Řekněte ahoj, lidi.
Ahoj.
Bylo to úžasné léto.
Byli si velmi blízcí.
Perfektně se k sobě hodili.
Simone, dodatečně vše nej k narozkám. Doufám, žes to oslavil.
Promiň, že ti přeju jenom já.
Nebo počkej, ještě tu se mnou někdo je.
Všechno nejlepší.
Moc rád jezdil do pouště.
Cítili jsme se spolu moc šťastně.
Říkali jsme si, že by z nich byl krásný pár.
Vyhrajeme všechny svěťáky.
Pokoříme světové rekordy.
Tahle úžasná dáma
vyhraje všechny mezinárodní závody.
To si pište.
Ten večer jsme trávili spolu. Byla to naše poslední noc.
Vzpomínám si, jak se k Alessii v jednu chvíli přitočil a řekl:
„Budeš první ženská, co po Natalii Molčanovové zdolá Arch.“
A my jsme mu říkali:
„Hlavně abys na ni dohlédl.“
A on na to jako správný sejfťák odvětil:
„To už nechte na mně.“
22. ČERVENCE 2017
Celé to ještě jednou probíráme, než půjdeme do vody.
Tohle je můj trenér Steve a tohle jsou další potápěči.
Za chvíli jdeme na to.
Chystám si výstroj.
Jsme připraveni na sestup.
Steve mě poprosil, abych ten ponor fotila.
Udělala jsem pár fotek, jak instruoval ostatní sejfťáky.
Procházel každičký detail.
Všichni přesně věděli, co mají dělat.
Alessia měla sestoupit po laně do hloubky 52 metrů,
pak vplavat do tunelu a pokračovat 30 metrů horizontálně.
Na druhém konci tunelu
měla být přichystaná vodicí šňůra.
Na spodním konci šňůry na ni měl čekat Steve.
Natalia zdolala Arch s monoploutví.
Alessia absolvovala veškeré přípravy bez ploutve.
Je to nejtěžší způsob, jak to udělat.
Zřejmě tak chtěla být lepší než nejlepší freediverka.
Všechno bylo přesně načasované.
Zkoušeli to nanečisto,
aby věděli, jak dlouho jí zabere sestup do hloubky 52 metrů
i ten následný průplav 30 metrů dlouhým tunelem.
Měli jsme spuštěný odpočet,
aby byl Steve na místě ještě před tím, než tam ona doplave.
Šla jsem dolů se dvěma technickými potápěči a kamerou,
abychom to natočili.
Po jejím sestupu jsem měl držet lano.
Měl jsem čekat, až doplave na dno.
Jít pár metrů dolů, mrknout, jestli se nevrací, pak nahoru a hotovo.
Po proplutí tunelem měla na druhé straně najít lano,
po kterém měla vyručkovat nahoru.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna, nula.
Sledovali jsme ji, jak jde dolů.
Držel jsem lano, abych věděl, že dorazila na dno.
Jakmile jsem ucítil, že se ho pustila,
dal jsem znamení ostatním sejfťákům, že vplavala do tunelu.
Na to měl Steve začít sestupovat dolů.
Deset vteřin.
Spustila jsem odpočet pro Stevea.
Pět, čtyři, tři…
Poprosil mě o deset vteřin navíc.
Nechápala jsem proč.
Doteď šlo totiž všechno přesně podle plánu, takže…
Možná mu kvůli adrenalinu bilo rychleji srdce
a potřeboval pár vteřin navíc, aby byl opravdu připravený.
Fakt nevím. Neptala jsem se ho.
Připravoval se na ponor a nemohl mluvit.
Chvilku mu trvalo, než mi dal signál.
STEPHEN ZAHÁJIL PONOR O 20 VTEŘIN POZDĚJI, NEŽ BYLO V PLÁNU
ALESSIA VYPLAVALA Z TUNELU O 10 VTEŘIN DŘÍVE, NEŽ BYLO V PLÁNU
Alessia vyplavala z tunelu, ale Steve tam nebyl.
Neviděla ani provaz.
Vyrazila špatným směrem.
Vůbec si nevšimla, že už je venku.
STEPHEN SE S ALESSIOU MINUL O 30 VTEŘIN
Jednou rukou jsem se držela lana.
Čekala jsem, až ucítím cuknutí, které mělo signalizovat, že jdou nahoru.
Nic se nedělo.
Začala jsem mít obavy.
„Možná plavala o něco pomaleji.
Ještě chvilku počkám.“
V době, kdy jsme přeplavali na druhou stranu, už měli jít nahoru.
Věděl jsem, že je něco špatně.
Trvalo to moc dlouho.
Něco nebylo v pořádku.
Alessia musela jít okamžitě nahoru.
Nevěděla, že je úplně někde jinde.
Najednou se Steve strašně rychle pustil lana.
S přístrojem na zádech jsem houby zmohla.
Byla jsem moc daleko.
Jen jsem křičela.
Dohlédla jsem až na konec šňůry.
Nikdo tam nebyl.
Neviděli jsme je.
Rychle jsme přemýšleli. Možná je odnesl proud.
Musíme prohledat mnohem větší oblast.
O 30 metrů dál
šnorchlovala hromada turistů.
Hledali jsme mezi lidmi, kteří sotva uměli plavat.
Nikde jsem je neviděla.
Rozhodla jsem se vyplavat a prohlédnout hladinu.
Nechápala jsem to.
Plavala jsem, jak nejrychleji jsem mohla.
Musela jsem zjistit,
jestli jsou naživu.
První metry probíhaly normálně.
Pak jsem dorazila k tunelu.
Vzpomínám si, že to bylo mírně vysilující.
Pak nastal problém.
Neviděla jsem Stevea ani lano.
Začala jsem plavat podél útesu
a snažila se to lano někde najít.
Nikde jsem ho ale neviděla.
Udělala jsem chybu.
Najednou se přede mnou zjevil Steve.
Vzpomínám si, že mě chytil za ruku
a začal se mnou plavat k hladině.
První vteřiny po vynoření si nepamatuju.
Vím jen, že jsem se pak rozhlížela kolem a nechápala jsem, co se děje.
Steve byl obličejem ve vodě.
Začala jsem na ni křičet: „Otoč ho obličejem vzhůru!“
Nevěděla jsem, že ztratila vědomí.
Až když jsem začala křičet, a křičela jsem fakt hodně,
tak se probrala a okamžitě začala jednat.
Možná jsem mohla udělat víc.
Kdybych byla při vědomí… Nevím.
Když jste sami a začnete ztrácet vědomí,
musíte se natáhnout na záda, jinak je s vámi ámen.
Steve pravděpodobně využil poslední vteřiny k tomu,
aby ji otočil do správné polohy, aby přežila,
ale sám skončil tváří ve vodě.
Nejhorší bylo, že jsme nemohli nic dělat.
Nedokázali jsme ho zachránit.
On mě zachránil, ale já jeho ne.
Byl to hrdina a byl jím až do samého konce.
Z poslední fotky je vidět, že zemřel jen proto, aby ji zachránil.
Potápěl jsem se u majáku.
Někde támhle.
Když jsem vylezl na břeh,
podíval jsem se na mobil.
Ještě jsem měl na sobě neoprén.
Podíval jsem se a vykřikl: „Cože?“
Měl jsem 50 zmeškaných volání.
Někdo mi volal.
Steveovi se něco stalo.
A…
Nedokázali ho oživit.
Moje první reakce byla: „Sakra! Proč jsem tam nebyl?
Kdybych tam byl, mohl jsem ho zachránit.“
Dal jí přednost před sebou samotným.
Podle mě určitě věděl, že ten den někdo umře,
a nechtěl, aby to byla ona.
Dal bych svůj život
za ten jeho.
Kdyby ji nezachránil, nikdy by si to neodpustil.
Poslouchejte.
Poplaveme dolů a až přijde ta pravá chvíle,
pustíme květiny
a poděkujeme za tak úžasného člověka.
Vyšleme mu tu pozitivní energii, kterou nás vždycky nabíjel.
Všichni, kdo měli Stephena rádi, za něj drželi velkou podvodní vigilii.
Zadržovali dech po dobu 39 vteřin. Každou vteřinou uctili rok jeho života.
Žádné z předchozích úmrtí
s tímto místem nepohnulo tolik jako to jeho.
Byly tu stovky lidí. Byli tady všichni.
Jak se mohl jeden člověk zapsat do paměti tolika lidí?
Asi musel být docela výjimečný, co?
Žal je částečně sobecká záležitost.
Sobecká část žalu je důkazem toho, že ho postrádám.
Postrádám jeho návštěvy doma.
Postrádám ho v životě.
Mám ale radost z toho, jak žil.
Byl hodně statečný.
Masajské planiny.
Jsme tu úplně sami.
Džabal Toubkal. Taková hezká hora v severní Africe.
Stephen celý život něco hledal.
Zvládl jsem to.
Nakonec našel něco, co miloval,
a někoho, s kým mohl sdílet svůj sen.
Alessiu a moře.
Nic víc nepotřeboval.
Navždycky zůstane v mém srdci.
Nechci zapomenout na jeho oči
ani na věci, které mi říkal.
Že mám žít tak, abych byla šťastná.
Že si mám věřit.
Žijte naplno.
Jasný? Pa.
Nechci zapomenout na jeho objetí.
Byl to on, díky komu jsem poznala, jak vlastně opravdové objetí vypadá.
Objetí prozradí, jak moc na vás tomu druhému záleží.
Předáváte si skrze něj vzájemnou lásku.
Položil za Alessiu
život.
Taková bolest jen tak nezmizí.
Život jde sice dál,
ale ta rána ve vás zůstává a nikdy se nezhojí.
Navždycky zůstane v mém srdci.
Nikdy na něj nezapomenu.
Chci, aby se mnou zůstal až do konce života.
NA STEPHENOVU POČEST VZNIKLA TAKZVANÁ „KEENANOVA CENA“,
KTERÁ SE UDĚLUJE JISTICÍM POTÁPĚČŮM ZA JEJICH MIMOŘÁDNOU OBĚTAVOST
ALESSIA PŘEKONALA PO STEPHENOVĚ SMRTI 23 REKORDŮ V BAZÉNU I NA MOŘI
VŠECHNY VĚNOVALA STEPHENOVI
NA PAMÁTKU STEPHENA KEENANA,
NATALIE MOLČANOVOVÉ, NICKA MEVOLIHO, CARLA HANSONA, SAYURI KINOŠITOVÉ
Překlad titulků: Irena Křiváková