Downloaded from YTS.MX
FILMEN BRUKER BILDER FRA EKTE HENDELSER FILMET AV DYKKERE OG SIKKERHETSMANNSKAP
Official YIFY movies site: YTS.MX
I NOEN SCENER HAR EKSTRA ARKIVMATERIALE OG REKONSTRUKSJON BLITT LAGT TIL
Alessia, hva tenker du om døden?
Jeg har aldri tenkt på det. Jeg tror at hvis noen må dø, vil de det.
Jeg tenker ikke på døden. Jeg er ikke redd.
Jeg tenker ikke fridykking kan føre til døden.
Tjue sekunder!
ALLE FRIDYKK I FILMEN ER GJORT PÅ ETT PUST
Ti sekunder.
Fem, fire, tre, to, en.
Alessia Zecchini. Italia.
Fire minutter. Verdensrekordforsøk.
Se på meg.
DET DYPESTE INNPUSTET
Alessia ble født på ettermiddagen, rundt ti over halv fem.
Den kvelden lå jeg våken i senga og tenkte
på kona mi, på datteren min.
Man glemmer det aldri.
ALESSIAS FAR
Når man lengter etter noe…
…kan man ikke glemme det.
Dette er en av Alessias skoleoppgaver.
"Tenker du noen gang at folk rundt deg, klassekameratene dine,
vennene dine, foreldrene dine, ikke forstår drømmene dine?"
Jeg vil oppnå drømmen min for enhver pris.
Jeg vil bli en berømt fridykker.
Natalia Molchanova er mitt største idol.
Jeg vil bli som henne, verdensmester.
Molchanova har over 40 fridykkingsrekorder.
Hun blir sett på som en legende i sportens historie.
Jeg er flau over den store drømmen min.
Det høres ut som noe man sier når man som barn
blir spurt hva man vil bli når man blir stor.
Det er bare noen få som forstår drømmen min.
Faren min er en av dem.
Han forstår min lidenskap for havet og for fridykking.
Jeg ville gjort alt for å oppfylle drømmen min.
Hvis man ikke har en drøm, klarer man seg aldri.
Men prisen man betaler, er så høy.
Alessia og Steve.
De hadde et sterkt forhold.
Hva førte dem sammen?
Jeg har alltid trodd at ingenting er tilfeldig.
Det er alltid en rød tråd.
Noe som leder en ned en bestemt vei.
Alessia og Stephen ble virkelig en duett på mange måter.
Det var skjebnen at de fant hverandre.
Jeg godtok at han gjorde noe farlig.
STEPHENS FAR
Og jeg bare levde med det.
VESTKYSTEN AV IRLAND
Pappa, kom igjen!
Kom igjen!
Jeg har alltid vært nysgjerrig.
STEMMEN TIL STEPHEN KEENAN
Jeg har alltid vært fascinert av villmarken, dyrene og havet.
Stephen elsket å være ute i naturen.
Vi to svømte om morgenen mens solen sto opp.
Jeg dykket ned. Jeg snorklet.
Han holdt hånden min og pekte, med sin egen snorkel,
og pekte på fisk her og fisk der.
"Hva er den største?" "Den minste?"
"Hva er den minst vanlige hvalen?" "Hva er den vanligste hvalen?"
De endeløse "hvorfor"?
"Hva? Hvor? Hvor ofte? Hvor mange?"
Hans interesse for naturen begynte med at vi så på David Attenborough.
Jeg er midt i New Guinea.
Et av få steder igjen på jordens overflate som er uutforsket.
Jeg tenkte alltid at jeg ville bli en utforsker.
Jeg elsket å se på steder som Amazonas
og Kongo og Indonesia og tenke på hvordan det er å være der.
Keenan, ser bra ut!
Da Stephen kom i tenårene, forlot jeg familiehjemmet.
Jeg vil nesten ikke tenke på det. Det gjør meg lei meg.
Han var veldig såret. Han var knust.
Da han var 17, kranglet vi
om å bruke penger på alkohol med vennene sine.
Moren hans var bekymret. Begynte han å drikke tidlig?
Han lurte på hva han skulle bli etter skolen.
"Hvordan skal jeg følge drømmen min?"
Han hadde ingen anelse.
Da jeg var 13, visste jeg hva jeg ville gjøre.
STEMMEN TIL ALESSIA ZECCHINI
Det var ikke lett å finne et kurs da jeg var liten.
Det var bare menn.
OPPLÆRING ROMA
Jeg husker at Alessia dukket opp med faren sin.
Denne lille jenta med blå øyne.
Jeg husker at jeg ikke hørte stemmen til Alessia. Hun lo bare.
ITALIAS LANDSLAG
Jeg tror jeg hadde klart rundt 100 meter.
Det tok oss mange år å nå den lengden.
Jenta klarte 105 meter.
Da stiller man seg noen spørsmål.
Hvordan vil det ende?
Vi var på noen konkurranser for fridykking i havet.
De dykket fra båten med en stein som motvekt.
Jeg sa: "La oss se hvor dypt jeg kan gå."
Ved å holde pusten forstår man mye mer om seg selv.
Jeg klarte å gå ned til 52 meter.
-Bra! -Bra jobbet!
Å se en så ung jente
nå slike dybder vekket mye oppmerksomhet.
Så kommer føderasjonen med en uttalelse
som forbyr alle under 18 år å delta i offisielle konkurranser.
I mine mørkeste øyeblikk gråt jeg.
Det var krangler med faren min, med treneren min.
Jeg sa: "Hva skal jeg gjøre nå?"
Det er følelsesmessig å bli fortalt at man er forlover,
et viktig øyeblikk mellom venner.
Men jeg fant det ut noen måneder etter avgjørelsen ble tatt,
og gjennom en av guttene.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre med livet.
Jeg er bekymret…
Jeg ville ikke bli hjemme og slå meg til ro.
Jeg visste det ikke ville skje.
Se hvem det er!
Vær modig og film henne.
Men så ble moren min syk.
Jeg vil ikke ødelegge nok et opptak.
Maura fikk kreft.
Både Stephen og lillebroren Gary var veldig glad i moren sin.
Det var opprørende for dem.
Du tar mamma.
De fikk henne i godt humør.
Hun døde så ung.
Stephen hadde sett på egen hånd hvor urettferdig skjebnen kan være.
Det påvirket hans personlige filosofi.
Lev for i dag.
Man vet aldri hva som skjer.
Så han ville drikke opp hver eneste dråpe i verden.
Amazonas, Kongo og Indonesia.
Det hadde alltid vært en drøm å besøke disse stedene.
Jeg samlet på National Geographic.
Jeg husker et bilde av en gorilla som vandret gjennom torvmyrvann,
og dette bildet ble tatt i Nord-Kongo.
Jeg skulle til Kongo og finne gorillaene.
Det var en skremmende opplevelse. Jeg hadde aldri gjort noe slikt.
-Hva heter du? -Stephen. Steve.
-Stephen? -Ja.
-Er du kristen? -Ja.
-I Irland er vi… -Protestant?
Nei, katolikk.
Palmevin.
Ja.
Hei. Hallo. Hvor lenge har hun vært landsdronning?
-I seks år nå. -Seks? Ok.
Jeg bor hos denne familien i natt.
Alle som krysser elven, får visst elveblindhet.
Jeg blir fortalt at jeg har den nå. Jeg må få litt behandling.
Endelig.
Over den kongolesiske grensen.
-Så her er vi. -Ok.
Det var en av mine livslange drømmer å være på et slikt sted.
Dette tente noe inni meg om å gjøre noe veldig uvanlig med livet mitt.
For å finne det jeg lette etter, måtte jeg ta den ukjente veien.
Jeg ville drive med fridykking.
Selv om fire år var veldig lenge, sa jeg: "Kom igjen, la oss fortsette."
Mange andre ville ha sagt: "Jeg skal gjøre noe annet."
Men ikke hun. Hun fortsatte uansett.
Hun fortsatte å dra til bassenget,
til havet.
Da innser man at det er noe som driver henne.
Gratulerer med dagen
Da hun fylte 18, kom hun plutselig, som en rakett.
Hun viste straks potensialet sitt.
Hundre og femti meter i bassenget.
Først var det "jøss".
Men Ilaria var bedre.
Jeg forventet ikke dette resultatet.
Jeg var den sterkeste i Italia.
Alessia var den eneste som kom nær meg.
ITALIAS LANDSLAGET
Men Alessia i den perioden var sprø.
Her er Alessia Zecchini. Nær 200-metersveggen.
La oss se om hun snur.
Nei, hun kommer opp.
Hun var veldig ung, med tenåringssinn.
Hun var trist.
Hun var opprørt.
Det var veldig tøft.
Om jeg presset meg mer, hadde det ikke gått bra.
Ilaria Bonin!
Kom igjen, Ilaria!
Hvis man vil være den beste og alltid tar sølvmedalje,
kan man bli sprø.
Når noen der ute er sterkere, får man en annen motivasjon.
Jeg måtte forbedre meg mye for å sette italiensk rekord.
Jeg måtte se på Natalias videoer for å skjønne hvordan jeg kom dit.
Mitt råd er at mental avslapning er grunnlaget for fridykking.
Hvis vi vil lykkes under vann,
bør vi være avslappet, ikke skynde oss mot et mål.
Hun nærmet seg konkurransen på en annen måte.
Hun var så avslappet.
Det er bra. Stopp.
Utrolige 224 meter.
Hun var så fornøyd da hun fikk gullmedaljen.
Gratulerer med den nye italienske tittelen.
Ja, det er fantastisk. Endelig!
Det øyeblikket var begynnelsen på vårt dype vennskap.
Det var tydelig at det kom til å skje.
Hun hadde en overnaturlig kraft for fridykking.
Men bassenget var for lite for Alessia.
Havet var hennes hjem.
Stephen trodde han ville møte sin ultimate skjebne et sted i Afrika.
Med guttene i Etiopia.
Etiopia, Sudan,
Sierra Leone,
Nigeria.
Han reiste med mye omsorg og alvor.
Men noen ganger skjedde det nesten veldig fæle ting.
I Guinea var det folkeopprør mot presidenten.
Det har vært skudd i hele morges.
Med jevne mellomrom hører man "pang, pang".
Han var splittet.
Han sa: "Jeg lurer på om jeg bør gjøre det vennene mine gjør.
Gifte meg. Noen av dem får barn.
Gjør jeg noe jeg ikke bør? Kan jeg leve livet mitt som jeg er?"
Han spurte meg en gang
om jeg var skuffet over ham.
Fordi han reiste rundt i verden
og lette etter noe han ikke kunne sette fingeren på.
Jeg har tenkt på familien, vennene mine.
Det er uten tvil den laveste tiden i mitt liv nå.
Uansett.
Vi ses i morgen.
Han skulle komme hjem og leve det konvensjonelle livet.
Men før det skulle han ta et siste stopp.
Stephen elsket havet. Han elsket dykking ute i havet.
Han hørte at det var en by i Egypt som er et slags mekka for dykkere.
Jeg husker at jeg reiste langs kysten og bare hørte på havet.
Jeg følte håp på dette stedet.
Da Steve kom fra Kairo med buss, til Dahab, kastet han sekken på rommet.
DYKKER
Han sa: "Jeg trenger en drink." Neste dag dykket han.
Han ble en venn. De traff hverandre hver dag.
Han elsket beduinkulturen. Han lærte arabisk.
Vi ble som familie.
Han ble der og tjente til livets opphold ved å undervise i dykking.
Jeg kom for å ta Divemaster-kurs.
FRIDYKKER
Det var Steve.
Han var instruktøren min.
Snart var vi sammen daglig.
Vi dro ut og danset.
Dahab, for Steve, var et andre hjem.
Han hadde et eget hus. Han elsket det.
Han fortalte meg en gang:
"Jeg har oppdaget noe som heter fridykking, og det er stort."
Steve ba meg bli med på en fridykkingsøkt.
Første gang jeg dykket og holdt pusten, forsvant alle problemene fra hverdagen.
Det finnes ikke der nede. Det er vakkert.
Steve forelsket seg i fridykking. Og spesielt The Blue Hole.
Man går fra stranden til en avgrunn. Det er et hull i korallrevet
som virkelig vil at du skal ned dit.
Så er det en bue, som et kapell i vannet.
Dessverre har det også et dårlig rykte.
Det har tatt liv.
Dette er verdens farligste dykkeplass.
Det antas å ha tatt over 100 liv.
Når det gjelder dødsfall,
er The Blue Hole enda farligere enn Mount Everest.
I tillegg til meg…
VERDENSREKORDHOLDER
…har kun noen få fridykket der.
Natalia Molchanova var den eneste kvinnen som gjorde det.
Å dykke buen har etterlatt meg et varig inntrykk.
Det dykket låste opp noe i henne. En fryktløshet hun ikke visste var der.
Det gjorde henne til verdens beste fridykker.
Man må vite når man er klar for buen.
Det er et bedragersk sted å dykke.
Man må finne utgangen.
Hvis man ikke kan se den klart, er man alene.
Hvis noe går galt, er det ikke mulig å komme opp.
Det er 30 meter med stein over hodet ditt.
Utenfor The Blue Hole er minnesteiner etter de som døde der.
Kjæresten min døde i The Blue Hole…
UNDERSJØISK FOTOGRAF
…akkurat da jeg flyttet til Egypt.
Det er farlig fordi det er dypt.
Det er alltid havet. Og vi er ingenting.
Du sa at målet ditt er
å bli den andre kvinnen i verden, etter Natalia Molchanova,
som slår alle verdensrekordene.
Hvor lang tid tror du det vil ta?
Jeg vet ikke.
Selvsagt er det en drøm. Det er en drøm for alle idrettsutøvere.
Men det er veldig vanskelig.
Natalia Molchanova, dybdemester.
Med over 40 fridykkingsrekorder,
noen av dem utrolige bragder som utfordrer døden.
I dag var dykket mitt på 101 meter.
Det er 101 meter ned og opp.
Mer enn to Frihetsgudinner fra bakke til fakkel.
Natalia var den første kvinnelige fridykkeren som nådde 101 meter
i konkurranse.
DOMMER
Og hun holdt den avstanden lenge.
Så 101 var det magiske tallet Alessia prøvde å slå.
Jeg vil forbedre med noen meter.
Faktisk håper jeg å gå langt over 90 meter,
og så nå tre sifre om et par år.
Alle må ha en drøm og gjøre alt de kan for å nå den.
Og alt er mulig.
Kan du beskrive følelsen av å dykke på slike dyp?
Snakk om følelsen av trykket på kroppen.
Jo dypere jeg dykker,
jo mer presser trykket luften i lungene,
til lungene er like store som knyttneven min.
Etter 30 meter presser presset meg ned.
Det kalles fritt fall. Det er den beste delen for meg.
Det føles som å fly.
Stillheten er unik.
Det er som å være på det siste stille stedet på jorden.
Det er et overgivelseselement.
Man blir høy.
Men å bli sugd til bunnen av havet kan være skummelt, selv for fridykkere.
Man må inn i en dyp meditasjon.
For det er når man skal til overflaten at arbeidet begynner.
Man må svømme høyden til en 70-etasjers skyskraper.
Å svømme mot alt det presset er som å svømme mot strømmen.
Da har oksygentilførselen blitt mindre.
Man sparker hardt, så pulsen øker og brenner oksygenet fortere.
Man kommer til et punkt der man ikke har nok oksygen
til å holde systemene i gang.
Da kan man besvime.
Hjernen skrur seg av.
Det betyr ikke at hjernen dør.
Men det er en sikkerhetsmekanisme.
Hjernen bevarer seg selv ved å slå av alle funksjonene.
Fra det øyeblikket har man ett eller to minutter
før hjerneskade begynner å oppstå.
Ett til.
Hvis man ikke har riktig legehjelp, kan det fort gå ille.
Det er definitivt ikke noe å ta lett på.
I årevis prøvde Steve og jeg å dykke dypere.
Det ble som et spill mellom oss. Jeg satset på belgisk rekord.
Han jaktet på den irske, som var på 61 meter.
Når man begynner å konkurrere, vil man presse seg selv.
Han besvimte litt i begynnelsen.
Han likte å slå hodet i veggen. "La oss gjøre dette!"
"Jeg kan ikke, men jeg skal prøve."
-Hvor dypt? -Seksti.
-Ok. -Pokker.
Men Steve gir aldri opp.
Det gjorde ham veldig stolt å være den beste iren.
Det andre som trakk ham til fridykking, var at det var en grense.
En grense som skal presses.
Fridykking er ekstremsport.
Og ekstremsport har ekstreme konsekvenser.
REKORDFORSØK, HELLAS
Stephen?
Steve besvimte sterkt.
Sikkerhetsteamet visste ikke hva de skulle gjøre.
Han døde nesten.
Han ville ikke at noen andre skulle gjennomgå det.
Han begynte å bli interessert i å bli sikkerhetsdykker.
Steve hadde god bakgrunn til jobben,
fordi den eneste som kan gjøre sikkerhet for en fridykker,
er en fridykker.
En apparatdykker kan ikke gjøre det, for de går sakte opp for å dekomprimere.
Hvis noe skjer, må man reagere raskt.
99 % av alle fridykkingshendelser skjer på de siste ti meterne.
Ved problemer stenger vi luftveiene så de ikke kan svelge vann,
og tar dem til overflaten.
Flytt deg for sikkerheten.
Han jobbet hardt for å bli godt kjent.
Jeg gjør det selv.
Etter en stund fikk Steve sjansen til å være på sikkerhetsteamet i Kalamata,
hans første store internasjonale konkurranse.
VERDENSMESTERSKAP, HELLAS
Natalias sønn, Alexey Molchanov, var verdensrekordholder på den tiden.
Han gikk for det dypeste dykket noensinne. Moren hans så på.
-Sikkerhet, se på avstanden. -Åtti.
Steve var første sikkerhetsdykker.
Det betyr at han måtte dykke dypest.
Stephen svømte ned til 30 meter.
Som sikkerhetsdykker tar man en munnfull luft, dykker,
og hvis alt går bra, svømmer man opp sammen.
Man er aldri der lenger enn et minutt.
Men Steve hadde ventet på 30 meter en stund,
så han gikk tom for luft.
Kom igjen, Alexey.
3,30 er et veldig langt dykk.
Andrea, svøm ned.
-Trøbbel. -Ja.
Trøbbel?
Steve begynte å få sammentrekninger. Han var sekunder unna å besvime.
Men så så han Alexey få problemer på rundt 40 meter.
Raske avgjørelser. Redd Alexey eller redd seg selv.
Pust, Alexey.
Pust, Alex.
Pust. Det går bra.
Jeg fikk alvorlige lungeskader.
Moren min sa at Steve reddet meg.
Jeg er takknemlig for hans uselviske handling.
VERDENSREKORDSHOLDER
Denne ulykken var mitt første møte med Stephen.
Etter det var han konkurransens stjerne.
Alle kjente ham. Stephen Keenan. Som reddet verdensmesteren.
Det var mye snakk om hvor flink sikkerhetsdykkeren var.
På den tiden var det det dypeste sikkerhetsdykket i konkurranse.
Jeg ser på det som heltemot. For å redde Natalias sønn
tok Stephen jobben som sikkerhetsdykker så alvorlig at han satte seg selv i fare.
Vi er på treningsdag tre.
Jeg er fornøyd, for jeg har slått min personlige rekord.
Jeg har klart 88 meter.
Alessia kom nærmere og nærmere det magiske tallet, 101 meter.
Men hun var ikke den eneste.
Utmerket dykk.
Hanako Hirose fra Japan var en sterk utfordrer.
Kan jeg få en melding om konkurransen?
Denne gangen skal jeg få verdensrekorden.
Takk.
Hanako har en medfødt forbindelse til havet.
Det er noe hun ble født til å gjøre.
Når jeg dykker,
ser jeg for meg at jeg svømmer…
JAPANS LANDSLAG
…som en hval eller delfin.
Hanako svømte dypere og dypere.
Alessia måtte svare.
Alessia Zecchini var enestående.
Dykket hennes var ekstremt elegant på alle måter.
Vi hadde en fantastisk rivalisering mellom Hanako og Alessia.
Hanako beveget seg konsekvent gjennom dypet.
Alessia svarte.
Åttini meter.
Nitti.
Nittito.
Nittitre.
Si hvor dypt du dykket.
Nittifire meter.
-Hvor mange meter? -Nittifire.
Vi stopper ikke med Zecchini.
Natalia Molchanova hadde dominert i så mange år.
Og plutselig var disse kvinnene så nære.
Men når man prøver å sette verdensrekorder,
er det mye som kan gå galt.
Hun regnes som en av de beste idrettsutøverne noensinne
i en av verdens dødeligste ekstremsporter.
Fridykking.
Natalia Molchanova dykket på søndag og forsvant bare.
Natalia Molchanova forsvant utenfor Spanias kyst.
De fant ikke kroppen hennes.
Molchanovas sønn, Alexey, som selv er rekordfridykker,
sa til New York Times:
"Det virker som om hun blir i havet. Jeg tror hun vil like det."
Det var surrealistisk.
Jeg fikk sjokk.
Det var trist fordi hun var så sterk.
Vi mistet Natalia Molchanova.
Som en anerkjennelse av hennes store prestasjoner,
hold pusten i ett minutt med meg.
Det sjokkerte fridykkingsverdenen.
De innså at de er mer utsatt enn de trodde.
Om det kan skje med Natalia, den største noensinne,
kan det skje alle når som helst.
Etter Natalias ulykke begynte jeg å innse at det kunne være farlig.
Jeg dykket dypere og dypere.
Det er svart. Det er mørkt. Man føler seg innestengt.
Man kan se ting som ikke finnes.
Jeg var for redd.
Jeg ville snu og dra tilbake.
Jeg følte meg ikke trygg.
Stephen hadde en idé
om at han kunne bruke sin egen erfaring som sikkerhetsdykker
til å åpne senteret for fridykking.
Stephen og vennene hans sparte penger.
De bygde et område ved strandpromenaden i Dahab.
Her, foran fridykkingsbutikken min.
FRIDYKKINGSSENTER
Det er her jeg jobber.
Han var stolt av å si det. Han opplevde endelig suksess.
Han fulgte drømmen.
Jeg var så stolt av ham.
Endelig hadde han et formål.
-Hei, Steve. -Hallo.
Det er en fin, rolig kveld hos Dahab Freedivers.
FRIDYKKER
Da jeg møtte ham, ble jeg skremt.
Han var kjent som den beste sikkerhetsdykkeren.
Jeg hørte om den berømte redningen av Alexey.
Jeg lette etter et sted å undervise fridykking.
De spurte om jeg ville bli med på laget. Jeg sa: "Ja."
Jeg var ansvarlig for sosiale medier.
Steve er ikke typen som setter seg selv i rampelyset.
For meg var det åpenbart.
"Steve, kom igjen. Du er berømt i miljøet.
Du må begynne å fremme deg selv."
FRIDYKKING MED STEPHEN KEENAN
INSTRUKTØRKURS
Fordi Stephen kjente alle fridykkerne,
kunne de invitere store navn, som Alexey Molchanov, til å undervise.
Mange fridykkere likte det. Skolen ble berømt.
Hva er suksess for deg?
Jeg antar at suksess er å oppfylle sine ambisjoner, mål, drømmer.
Jeg bor i Egypt, hvor jeg driver et fridykkingsenter.
Jeg er fornøyd. Jeg liker det jeg gjør.
Andre deler av livet mitt er ikke så vellykket.
Dessverre er jeg en 38 år gammel mann, og jeg har ingen barn.
Det er vel noe jeg ikke har oppfylt.
Han hadde noen forhold i Dahab, men ingenting varte.
Han ville gjerne forelske seg og ha et langvarig forhold og barn.
En del av ham manglet den delen.
Han måtte møte en veldig spesiell person.
Tusen takk for at du tok deg tid til å snakke med meg,
og for alle lytterne.
Takk. Det er en stor glede.
Tror du at du presser for hardt på jakt etter rekorder noen ganger?
Det er kanskje mer typisk for yngre utøvere.
Ja, kanskje.
Vi ante ikke at hun var ute etter verdensrekorden.
Hun liker ikke å bekymre oss, så hun ikke vil si det.
Hva vil du oppnå de neste månedene?
Jeg vil gjerne gå dypere.
Jeg vil sette verdensrekord. Det er målet mitt.
Når er neste konkurranse?
Vertical Blue.
FRIDYKKINGKONKURRANSE
Velkommen til Vertical Blue i Bahamas.
Vi har 42 utøvere fra hele verden med ti ulike nasjonale rekorder.
Vertical Blue er fridykkingens Wimbledon.
Det blir en vakker dag med mange flotte dykk.
Bare de beste av de beste er invitert.
Alessia Zecchini, og jeg er fra Italia.
I konkurransen er det et eksepsjonelt team innen medisin og sikkerhet.
Introduser sikkerhetsteamet.
Jeg vil sørge for god dynamikk mellom sikkerheten og utøverne.
Det er veldig viktig.
Stephen var sikkerhetssjef i Vertical Blue.
Han var ansvarlig for sikkerheten til en av verdens største fridykkingshendelser.
To sikkerhetsfolk følger alltid med, en dyp og en grunn.
Den dype møter dere mellom 20 og 40 meter, avhengig av dykket.
Vi tar sikkerhet på alvor på Vertical Blue.
GRUNNLEGGER
En av de eneste dødelige hendelsene som har skjedd i konkurranse,
var en amerikansk utøver her, Nick Mevoli.
Aldri ta et dykk for gitt.
FRIDYKKER
Du vet ikke hva som blir ditt siste.
Nick hadde lang historie med å presse seg litt for hardt.
Og katastrofalt gikk det galt.
Nick fikk lungeklem.
Med lungeklemmen kan blodårene i lungene sprekke
og lekke blod inn i luftrommene.
Det er snakk om vev som blir revet opp og arret.
Hvis man konsekvent skader seg selv, er det kumulativt.
Til slutt førte det til at Nick fikk en dårlig klem.
Og vi kunne ikke redde ham.
Selvsagt har vi leger som tar samtaler.
Jeg skal holde dette ganske raskt.
Om vi tror noen er i fare, kan vi si at en dykker ikke kan dykke.
ÅNDEDRETTSSPESIALIST
Jeg sier: "Jeg vil at du drar hjem.
At du går på flyet og drar hjem til familien din."
Og for det andre vil jeg aldri at de skal trenge oksygen i en alder av 40
fordi de har ødelagt lungene.
I konkurransen må vi hente en brikke
festet til bunnplaten på måldybden som bevis.
Hun strekker seg etter brikken.
Et hvitt kort er 100 % gyldig.
Om noen hjelper deg, eller du mister kontrollen,
selv på overflaten, er det diskvalifisering. Rødt kort.
I løpet av to uker med konkurranse får utøverne seks forsøk hver.
Det er veldig enkelt. Det dypeste dykket vinner.
-…kommer for å møte deg. -Ok.
Jeg vil gjøre så mye.
En verdensrekord, det er hovedmålet. Det er veldig viktig for meg.
Det var tydelig at Alessia var ute etter verdensrekorden.
Så hun skulle presse grenser.
Dessverre hadde Alessia et problem med mørket.
Og Vertical Blue er unik fordi det er en kollapset hule.
Det er som å være i verdensrommet.
Hun er på vei tilbake.
Vi har Stephen Keenan, hovedsikkerhetsdykkeren,
som skal møte henne.
ALESSIAS FØRSTE AV SEKS DYKK
Bra jobbet.
-Pust. -Pust.
Pust.
Det går bra.
Dommerne diskuterer.
Jeg beklager, Alessia, rødt kort.
ALESSIAS ANDRE DYKK
-Pust. -Ta henne. Hold henne oppe.
Bare støtt henne.
Støtt hodet hennes.
ALESSIAS TREDJE DYKK
Pust.
Hold fast i henne. Opp.
Opp. Går det bra?
Kom igjen. Hold henne.
ALESSIAS FJERDE DYKK
Hun presset seg hardt.
Besvimte flere ganger.
Mange fridykkere likte ikke metoden hennes.
Jeg sjekket Alessia for mulig lungeklem.
Jeg spurte henne: "Hoster du opp blod?"
Hun sa nei.
Og jeg trodde henne ikke.
Hør her.
Du kan ikke gjøre det igjen. Ikke her.
Jeg vil at du skal lykkes.
Det er derfor jeg vil at du skal planlegge.
Du må roe deg.
Vi ba henne droppe å dykke i en dag eller to.
Hun ble sint og svømte over bukten.
Siden hun nettopp besvimte, ville vi ikke at hun fikk problemer så langt unna.
Alessia!
Hun fikk ikke så mange venner med den oppførselen.
Noen så det som…
Ja, feil reaksjon.
Alessia hadde et sterkt temperament, og det visste man.
Hvorfor blir du sint? Du hadde en dårlig start. Slapp av.
Folk kommenterte at hun ikke så ut til å kunne nå slike dybder.
Internett-trollene var sterke i kritikken.
Jeg lager videoen for å forsikre alle som bryr seg om at jeg har det bra.
Og for å motbevise ryktene på Facebook om at jeg besvimte på 20 meter.
Jeg hadde ingen problemer med lungeklem.
Dykkingen gikk bra, og jeg ber dere ikke skrive løgner.
Hold holdet i en nøytral posisjon så det ikke strekker seg.
Tungen og væske kan gå ned i strupehodet og forårsake mer krampe.
Vi hadde et møte hver morgen for å gå gjennom hver eneste dykker.
Hun var borte, men husket ingenting. Hun sa hun kom opp, og der var hun.
Stephen var så flink til å kjenne de som kunne være i fare.
Han studerte dem og kjente svakhetene deres.
Han sa: "Vi må se opp for denne."
Og han hadde rett hver gang.
Skummelt.
Alessia gjorde Stephen sprø
fordi han så alle disse små tingene hun gjorde galt,
og at hun bidro til at hun besvimte.
Så han begynte å trene med Alessia i konkurransepausen.
ALESSIAS FØRSTE TRENINGSDAG MED STEPHEN
ALESSIAS ANDRE TRENINGSDAG MED STEPHEN
Pust.
ALESSIAS TREDJE TRENINGSDAG MED STEPHEN
-Går det bra? -Ja.
Han fikk tillit med en gang. Jeg fant den eneste som kunne trene meg.
Går det bra?
Det som slo meg mest, var øynene hans.
De var blå som havet.
Blikket hans var nok. Før vi dykket, så vi på hverandre.
Det ga meg styrke.
Man følte seg trygg i mørket når man følte hans nærvær.
Vi ser et spesielt forhold mellom sikkerhetsdykkeren og utøveren.
For eksempel spør Alessia etter deg før hvert dypdykk.
Ja, det er viktig. Fridykking er en veldig psykologisk sport.
Det er mange fasetter som kan påvirke et dykk.
Om noen vil føle seg trygge når de dykker,
vil de dykke med noen de kjenner,
og de vet at sikkerhetsdykkeren kjenner dem.
Hvordan de dykker. Farten de velger. Vanene de har. Ting vi må se etter.
Det var et forhold som gikk utover fridykking.
Med noen har man en forståelse. Man trenger ikke ord eller tid.
Jeg så denne forbindelsen.
Det første du gjorde, var å begynne, så sa du: "Nei…"
Herregud.
SISTE KONKURRANSEUKE
ALESSIA HAR BARE TO DYKK IGJEN PÅ Å KONKURRERE OM DEN NYE VERDENSREKORDEN
Dine største motstandere om rekorden er japanerne.
Frykter du dem?
Jeg frykter mine japanske motstandere.
Hundre meter. Det var et stort tall.
Japansk rekord. Jeg var nervøs.
Stephen kom og tok meg på skuldrene på en seriøs måte.
Jeg husker at han sa: "Det går bra. Jeg passer på deg."
Andre sikkerhet. Hun er med begge sikkerhetene nå.
Hun sakker litt.
HANAKO PRØVER Å BLI DEN FØRSTE KVINNEN ETTER NATALIA SOM NÅR 100 METER
Her kommer hun!
Det går bra.
Dommerne sier hvitt kort!
Hanako Hirose fra Japan,
første kvinne etter Natalia som nådde 100 meter i konkurranse.
Dette er et stort dykk!
Da Hanako nådde 100 meter,
satte det fyr på Alessia.
ALESSIA FORSØKER NY VERDENSREKORD PÅ 102 METER
Stephen Keenan skal møte henne.
Førti meter.
Her kommer hun.
-Første sikkerhet. -Hun er med første sikkerhet.
Håp for Alessia.
Pust.
Kom igjen!
Det går bra.
Hold deg oppe!
Hun har brikken.
Hold deg oppe, Alessia.
Og dommerne sier hvitt kort!
Det var utrolig. Vi fikk sjokk.
Herregud. Hun besvimte tre dager på rad, så fikk hun verdensrekord.
Hva pokker?
Vi var så glade for henne fordi det var alt hun ville.
Det var flott å klemme Steve etter dykket.
I dag er jeg så glad.
Jeg oppnådde drømmen jeg har hatt så lenge.
Skål for Alessia.
-Hei. -Hei, Ale. Er du lykkelig?
Så lykkelig!
-Du var flink, vet du det? -Ja, jeg vet det.
Hva tenker du på nå?
Jeg er veldig glad. Jeg er rå på Vertical Blue.
Når man begynner å røre ved…
…verdensrekorder, hever man listen så høyt.
Det er da ting blir bekymringsfulle.
Utøverne måtte sende en e-post med kunngjøringen for den siste dagen
for å avgjøre hvor dypt de ville satse.
I fridykking kunngjør vi i hemmelighet.
Tanken bak det er at vi trygt kunngjør hva vi kan klare.
Det er litt strategi og sjakk.
Hvis man kunngjør for mye, kan man kanskje ikke utføre det.
Men hvis man kunngjør for lite, får kanskje noen andre tittelen.
Det er veldig vanskelig å velge.
Hvis jeg gjør en feil, blir det ille. Jeg får rødt kort.
Det er vanskelig.
SISTE KONKURRANSEDAG
Du har snakket om grenser. Hva er grensen til Alessia Zecchini?
Jeg tror ikke det finnes en grense.
Den eksisterer ikke før jeg velger å slutte.
Velkommen tilbake til Vertical Blue.
I dag kan bli den mest historiske dagen i fridykking.
Vi er her med verten og utøveren, William Trubridge.
Snakk med meg om hva du ser, fra kvinnene spesielt.
Helt utrolig.
Jeg tror ikke vi har sett noe sånt i historien.
De har visst mer i tanken.
Jeg tror vi kan forvente mer fyrverkeri fra dem.
Vi har enda mer spennende dykking. Enda et verdensrekordforsøk annonsert.
Fem, fire, tre, to, én.
HANAKO FORSØKER NY VERDENSREKORD PÅ 103 METER
Hanako Hirose prøver å lage historie
ved å utvide verdensrekorden med én meter, til 103 meter.
Hun er allerede under 90 meter.
-Og… -Hundre meter.
Hundre meter!
-Touchdown. -Touchdown!
Reis dere for Hanako Hirose fra Japan, 103 meter!
Kom igjen, Hanako. Svøm den lange turen opp.
-To førtifem. -To førtifem.
Dykkeren er fremme, Hanako Hirose fra Japan,
håper på 103 og verdensrekord.
Det går bra.
Hun har brikken.
Hvitt kort!
Hanako gjorde ikke noe feil.
Verdensrekord, 103. Fantastisk.
Den som kommer først og gjør det riktig, legger bare press på personen bak.
Å gå ut i vannet og prøve på en rekord rett etterpå,
er mye å be om.
Ti sekunder.
Fem, fire, tre, to, én.
ALESSIAS FORSØK PÅ Å SLÅ HANAKOS NYE VERDENSREKORD MED ÉN METER
Alessia Zecchini fra Italia.
Verdensrekordforsøk på 104 meter.
Man kan strømme hele arrangementet.
Dagens siste verdensrekordforsøk.
Når man ser henne svømme ned…
…blir man bekymret.
Noen må sjekke sonaren.
-Overflatesikkerhet, sjekk sonaren. -Kan noen sjekke signalet?
PÅ 80 METER MISTES KONTAKTEN
-Og Alessia… -Bør være ved 80…
Jeg får ikke noe signal.
Sonaren viser om de har stoppet.
Noe forstyrrer sonaren.
ALESSIA ER FOR DYPT FOR SIKKERHETSDYKKERNE
-To minutter. -To minutter har gått.
-Åtti. -Vi er ikke sikre.
-Det går bra med henne.
-Dykketid på to femten nå. -To femten, 70 meter.
Hun bør komme opp nå.
Første sikkerhetsdykker.
STEPHEN DYKKER NED FOR Å FÅ KONTAKT MED ALESSIA
Her er hun.
Jeg har det bra.
Der er hun!
Hun er ikke lenger svelget av et endeløst mørke.
Dommerne diskuterer. Hun har en brikke.
Vi vet ikke hva som skjer, men hun har en brikke.
Verdensrekord, 104!
Hun dukket opp og sjokkerte alle.
Hun satte verdensrekord, og jeg tror hun stilnet mange av dem.
Det var tydelig at Alessia var sterk, og hun var her for å bli.
Jeg fikk den nye verdensrekorden på 104 meter, og jeg er så glad.
Takk til alle. Fantastisk! Det holder for nå. Ciao!
Og på første plass,
med et utrolig dykk i dag på 104 meter og ny verdensrekord,
Alessia Zecchini!
Alessia ga Stephen en stor klem.
Han trodde virkelig på henne.
Det var bare noe ved henne som gjorde at han visste det.
Han tvilte ikke på henne et øyeblikk.
Gi en applaus til Alessia Zecchini!
-Hei, Alessia. -Hei.
-Velkommen. -Takk.
Vakker, talentfull, ung. Du har alt.
Så ni verdensmesterskap, fire sølv,
én bronse.
Den ultimate rekorden, den mest berømte, den du er stoltest av,
så mye at du henger den rundt halsen, verdensrekorden på 104 meter.
Noen andre ambisjoner, mål?
Selv etter å ha blitt den dypeste kvinnen i verden,
var Natalia hennes inspirasjon.
Alessia ble motivert av alle prestasjonene Natalia hadde fått i sin levetid.
Og det var én ting igjen.
Buen i Dahab.
Folk trodde hun ikke kunne gjøre det.
Hun ville bevise for seg selv og andre at hun kunne det.
Stephen ville at hun skulle trene med ham i Dahab.
Det var definitivt en fantastisk forbindelse
mellom Alessia og Stephen.
HEI, STEPHEN! HVORDAN GÅR DET?
OG HVOR I VERDEN ER DU?
JEG ER TILBAKE I DAHAB
VIL DU TRENE MED MEG?
FANTASTISK IDÉ
JA! JEG GLEDER MEG TIL Å SE DEG!
Stephen sa at han skulle hente Alessia på flyplassen.
"Se hva jeg lagde."
Han dro frem et flyskilt med "Alessia" på.
Han var veldig glad.
Han ville at alt var perfekt til Alessias ankomst.
Jeg har ikke fortalt hvor vi er ennå. Jeg er i Dahab for å trene.
Det er vakkert her.
Ok, alt er klart. Vi er her på dykkesenteret og pakker alt.
Så drar vi til havet. Jeg skal vise dere The Blue Hole.
Han virket mer spent enn meg. Og jeg syntes det var søtt.
Idioter.
Men vi var begge litt flaue.
Det var første gang vi skulle se noen krysse buen,
og det var veldig spennende å være med på dykket.
Vi skulle trene sammen. "Herregud. Jeg skal trene med Alessia."
Hun kom med et skinkesmørbrød og en colaboks.
Jeg tenkte: "Jeg liker henne allerede."
Ok, Alessia. Opp med deg.
Jeg visste at hun hadde satt verdensrekord.
Hun matchet verdensrekorden på trening en dag.
Det var inspirerende å se noen nå dybder som jeg bare hadde drømt om.
FRIDYKKINGSTRENER
Selv Steve sa: "Hun får det til å se lett ut."
Men det var sånn hun var.
Alessia og Steve var sammen hele tiden.
Han trente henne og forberedte henne til buen.
De satte seg hver kveld etter trening i ukevis.
De gikk gjennom alt. Han sa hva hun burde gjøre.
Det er enda en kveld på Dahab Freedivers.
Så var de sammen hver kveld.
Si hei.
Hei.
-Si hei, folkens. -Hei.
Det var en fantastisk sommer.
De hadde en spesiell forbindelse.
De var en bra kombinasjon.
Simon, gratulerer med dagen, kompis. Håper du hadde en flott dag.
Det er jeg som sier gratulerer med dagen. Eller det er noen andre også.
Gratulerer med dagen!
Han elsket å være i ørkenen.
Gleden vi delte, var fantastisk.
Vi tenkte: "Dette kan være noe ganske spesielt."
Vi skal vinne verdensmesterskapet. Vi skal få verdensrekorder.
Og denne fantastiske damen skal vinne verdensmesterskapet.
Det stemmer.
Vi var sammen den kvelden. Det var vår siste kveld.
Og jeg husker at han vendte seg til Alessia og sa:
"Du blir den første kvinnen som tar buen etter Natalia Molchanova."
Vi sa til Stephen: "Ta vare på Alessia."
Og som sikkerhetdykker sa han:
"Jeg tar meg av det."
22. JULI 2017
Vi diskuterer dykket før vi hopper i vannet.
Dette er treneren min, Steve, og dette er andre utøvere.
Vi skal snart i vannet.
Jeg forbereder alt utstyret. Vi er klare til å gå i vannet.
Steve ba meg ta bilder av dette dykket.
Jeg tok bilder for alle sikkerhetsdykkere.
Steve gikk gjennom hver detalj.
Alle visste nøyaktig hva de skulle gjøre.
Planen var at Alessia skulle dykke 52 meter ned, dra seg på tauet,
så gå inn i buen, svømme vannrett i 30 meter.
Når hun kom til den andre siden av buen, burde sikkerhetstauet være der i midten.
Steve skulle vente ved enden av tauet.
Natalia krysset buen med en monofinne.
Det Alessia forberedte seg på, var et dykk uten monofinne,
som er den vanskeligste måten å gjøre det på.
Hun ville kanskje være bedre enn den beste fridykkeren.
Tidene ble planlagt.
De hadde trent for å vite hvor lang tid det tok før hun nådde 52 meter,
hvor lenge hun skulle svømme horisontalt i 30 meter.
Og vi hadde en nedtelling
så vi kunne sørge for at Steve var der før hun kom.
Jeg dro ned med de to andre dykkerne med kamera for å filme.
Etter at hun dykket, var jobben min å holde tauet.
Vente til vi kjente at hun traff bunnen.
Dykke noen meter.
Om hun ikke kom opp, skulle vi opp og var ferdige.
Etter buen
trengte hun å finne tauet på den andre siden for å trekke seg opp igjen.
Fem, fire, tre, to, én, null.
Vi så Alessia dykke ned.
Jeg kjente på tauet, så jeg visste når hun nådde bunnen.
Etter at vi følte at hun slapp tauet, ga vi et tegn
for å fortelle de andre dykkerne at hun svømte inn i buen.
Det burde ha fått Steve til å dykke.
Ti sekunder.
Jeg begynte å gi nedtellingen til Steve.
Fem, fire, tre.
Han ba meg om ti sekunder til.
Jeg forsto ikke hvorfor fordi alt hadde gått som planlagt,
så kanskje hjertet hans slo litt fort,
så han ville ta noen sekunder for å være klar.
Jeg vet ikke, for man kan ikke diskutere det.
Han gjør seg klar til å dykke og kan ikke snakke.
Det tok litt ekstra tid før han ga meg signalet.
STEPHEN STARTER SITT DYKK 20 SEKUNDER SENERE ENN PLANLAGT
ALESSIA FULLFØRER BUEN TI SEKUNDER TIDLIGERE ENN PLANLAGT
Alessia kommer ut av buen, men Steve er ikke der.
Hun ser ikke tauet.
Hun svømmer i feil retning.
Hun innså ikke at hun var ute.
STEPHEN OG ALESSIA GIKK GLIPP AV HVERANDRE MED 30 SEKUNDER
Jeg hadde én hånd på tauet.
Jeg ventet på rykket som skulle si at de var på vei opp.
Rykket kom ikke. Jeg begynte å bli bekymret.
Kanskje hun svømte litt saktere. Vi venter litt til.
De burde ha kommet før vi nådde den andre siden.
Jeg visste at det var noe galt.
Det har gått for lang tid. Noe er galt.
Alessia må opp med en gang.
Hun visste ikke at hun var helt på feil sted.
Steve forlot tauet kjapt.
Som apparatdykker kunne jeg ikke gjøre noe.
Jeg var langt unna.
Jeg bare skrek.
Jeg kunne se helt til slutten av tauet.
Det var ingen der.
Vi så dem ikke.
Tenk fort. Kanskje strømmen tok henne.
Vi måtte lete i et mye større område.
Tretti meter unna var det masse turister som snorklet.
Vi lette etter noen blant folk som ikke kunne svømme ordentlig.
Samme hvor jeg så, var hun ikke der.
Jeg svømte opp for å sjekke overflaten.
Det var ingen forklaring.
Jeg svømte så fort jeg kunne.
Jeg måtte se om de levde.
De første meterne virket normale.
Til jeg nådde buen.
Jeg husker at mens jeg svømte, føltes det litt anstrengende.
Det var et problem.
Steve var ikke der, og heller ikke tauet.
Jeg prøvde å følge revet og se hvor tauet var.
Men jeg innså at jeg ikke fant det.
Jeg hadde gjort en feil.
Jeg så Steve foran meg. Jeg husker han tok hendene mine.
Han svømte og fikk meg til overflaten.
Jeg husker ikke de første sekundene på overflaten.
Jeg husker bare at jeg så meg rundt og ikke forsto noen ting.
Steves ansikt lå i vannet.
Jeg begynte å skrike til henne: "Vend ham opp!"
Men jeg visste ikke at hun hadde besvimt.
Da jeg begynte å skrike, fordi jeg skrek veldig mye,
våknet hun og begynte å handle umiddelbart.
Kanskje jeg kunne gjort mer. Hadde jeg vært mer bevisst, jeg vet ikke.
Hvis man er alene og besvimer,
må man ligge på ryggen. Hvis ikke er man ferdig.
Steve brukte nok sine siste sekunder av bevissthet
på å forsikre seg om at hun ville overleve,
på bekostning av at han vendte ansiktet ned.
Det verste er at vi ikke kunne gjøre noe.
Vi kunne ikke redde ham.
Han reddet meg, men jeg kunne ikke redde ham.
Han var en helt og viste det til siste slutt.
Man ser på det siste bildet at han mistet livet for å redde hennes.
Jeg dykket ved fyret.
Der borte, faktisk.
Da jeg ble ferdig med dykket, så jeg på mobilen.
Selv med drakten på, så jeg på mobilen og tenkte: "Hva!"
Det var 50 tapte anrop.
Og jeg fikk en telefon.
Noe hadde skjedd med Steve.
De fikk ikke vekket ham.
Min første reaksjon var: "Faen. Jeg var ikke der.
Jeg kunne reddet ham om jeg hadde vært der."
Han valgte henne fremfor seg selv.
Jeg er sikker på at han visste at noen ville dø den dagen,
og han ville ikke la det være henne.
Jeg hadde gitt livet mitt.
Mitt i stedet for hans.
Han hadde ikke tilgitt seg selv om han ikke hadde reddet henne.
Alle sammen, vi dykker til vi føler
at vi vil slippe blomstene våre
og takke for et så vidunderlig menneske i livene våre.
Vi sender all den gode energien som Stephen ga til oss alle.
Alle som elsket Stephen, holdt en stor undervannsminnestund.
De holdt pusten i 39 sekunder for å representere hvert år av livet hans.
Det hadde aldri skjedd et dødsfall som rørte stedet slik som dette.
Det var hundrevis av mennesker. Alle sammen.
Hvordan kan én person røre så mange?
Han må ha vært en ganske spesiell person.
En del av sorg er litt egoistisk.
Den egoistiske delen av sorg får meg til å savne ham.
Jeg savner ham.
Jeg savner at han ikke kom hjem.
Jeg savner ham i livet mitt.
Men jeg blir trøstet av måten han levde på.
Han var ganske modig.
Masai-slettene.
Vi er helt alene.
Jebel Toubkal. Fint fjell i Nord-Afrika.
Stephen lette etter noe hele livet.
Jeg klarte det.
Han hadde funnet noe han elsket, og noen som delte drømmen.
Alessia og havet. De var alt han trengte.
Han vil alltid være med meg.
Jeg husker øynene hans…
…og prøver å huske alt han sa.
Å leve, å være lykkelig.
Å tro på meg selv.
Kos deg maksimalt!
Ok? Kyss.
Jeg prøver å huske klemmene hans.
Han fikk meg til å innse hva det betyr å klemme noen.
Gjennom klemmene forsto man hvor dypt han brydde seg
og alle følelsene man kunne dele sammen.
Han ga livet sitt for Alessia.
En slik smerte forsvinner ikke.
Man lever videre.
Men det såret er der, og det vil ikke leges.
Han vil alltid være i hjertet mitt.
Han blir hos meg for alltid,
for jeg vil at han blir hos meg resten av livet.
"KEENAN-PRISEN" ER BLITT OPPRETTET TIL ÆRE FOR STEPHEN
FOR SIKKERHETSDYKKERE SOM VISER ENESTÅENDE DEDIKASJON TIL SINE DYKKERE
SIDEN STEPHENS DØD HAR ALESSIA SATT 23 VERDENSREKORDER I BASSENG OG HAV
HUN DEDISERER ALLE TIL STEPHEN
TIL MINNE OM
Tekst: Trine Friis