Downloaded from YTS.MX
‎ACEST FILM FOLOSEȘTE IMAGINI ‎DE LA EVENIMENTE REALE,
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎FILMATE DE SCAFANDRI ȘI DE ECHIPAJ.
‎ÎN UNELE SCENE, AU FOST ADĂUGATE ‎MATERIALE DIN ARHIVĂ ȘI RECONSTITUIRI.
‎LONG ISLAND, BAHAMAS
‎Alessia, ce părere ai despre moarte?
‎Sincer, nu m-am gândit niciodată.
‎Cred că murim atunci când ne vine rândul.
‎Nu mă gândesc la moarte ‎și nu mi-e frică de ea.
‎N-am crezut că poți muri ‎făcând scufundări.
‎Douăzeci de secunde!
‎FIECARE SCUFUNDARE DIN FILM E EFECTUATĂ ‎CU O SINGURĂ GURĂ DE AER
‎Zece secunde!
‎Cinci, patru, trei, doi, unu.
‎Alessia Zecchini, Italia. Patru minute. ‎Încercare de a depăși recordul mondial.
‎Uită-te la mine!
‎TRAGE AER ÎN PIEPT
‎ROMA, ITALIA
‎Alessia s-a născut după-amiaza, ‎în jurul orei 16:40.
‎În noaptea aceea, ‎am stat în pat și m-am gândit…
‎la soția mea, la fiica mea.
‎Nu se uită așa ceva.
‎TATĂL ALESSIEI
‎Când tânjești după ceva…
‎nu poți uita.
‎Asta e o compunere a Alessiei.
‎„Crezi că oamenii din jurul tău, ‎colegii, prietenii, părinții,
‎nu-ți înțeleg visurile?”
‎Vreau să-mi împlinesc visul cu orice preț.
‎Vreau să devin o scufundătoare celebră.
‎Natalia Molchanova e idolul meu.
‎Vreau să fiu ca ea, campioană mondială.
‎Molchanova deține peste 40 de recorduri.
‎E considerată o legendă ‎în istoria sportului.
‎Mi-e rușine să dezvălui acest vis măreț.
‎Pare genul de răspuns ‎pe care-l dai când ești copil
‎și ești întrebat ‎ce vrei să fii când vei fi mare.
‎Foarte puțini oameni mă înțeleg.
‎Tatăl meu e unul dintre ei.
‎El îmi înțelege pasiunea ‎pentru mare și pentru scufundări.
‎Aș face orice ca să-mi îndeplinesc visul.
‎Dacă nu ai un vis ‎care să te motiveze, nu reușești.
‎Dar prețul pe care-l plătești
‎e foarte mare.
‎Alessia și Steve.
‎Au avut o legătură foarte puternică.
‎De ce s-au întâlnit?
‎Eu am considerat dintotdeauna ‎că nimic nu e întâmplător.
‎Există mereu o conexiune.
‎Ceva care te duce pe un anumit drum.
‎Alessia și Stephen deveniseră un duo,
‎în multe privințe.
‎Destinul a făcut ca ei să se găsească.
‎Am acceptat faptul ‎că făcea un lucru periculos.
‎TATĂL LUI STEPHEN
‎Am învățat să trăiesc cu ideea asta.
‎COASTA DE VEST A IRLANDEI
‎Haide, tată!
‎Haide!
‎Am fost mereu curios.
‎M-au fascinat mereu ‎sălbăticia, animalele și marea.
‎VOCEA LUI STEPHEN KEENAN
‎Lui Stephen îi plăcea în sălbăticie.
‎Noi doi mergeam să înotăm la 5 dimineața, ‎când răsărea soarele.
‎Mă scufundam și făceam snorkeling.
‎Mă ținea de mână ‎și îmi arăta diverși pești.
‎„Care e cel mai mare? Dar cel mai mic?
‎Care e cea mai puțin obișnuită balenă? ‎Dar cea mai comună balenă?”
‎Interminabilele întrebări. De ce?
‎Ce? Unde?
‎Cât de des? Câți?
‎A devenit interesat de natură ‎după ce l-a urmărit pe David Attenborough.
‎Sunt în centrul Noii Guinee,
‎unul dintre puținele locuri neexplorate ‎de pe suprafața pământului.
‎Mi-am dorit dintotdeauna ‎să fiu explorator.
‎Îmi plăcea să văd imagini ‎din Amazon, Congo și Indonezia
‎și să-mi imaginez cum e să fii acolo.
‎Keenan, arăți bine!
‎Când Stephen a ajuns la adolescență, ‎eu am părăsit locuința.
‎Nu vreau să mă gândesc la asta.
‎Mă simt prost din cauza asta.
‎Era foarte afectat și dezamăgit.
‎Când avea 17 ani, ‎îmi amintesc că ne-am certat,
‎deoarece dădea bani pe alcool cu amicii.
‎Mama lui era îngrijorată. ‎Începuse să bea timpuriu.
‎Își punea întrebările: ‎„Ce voi deveni după ce termin școala?
‎Cum voi reuși să-mi urmez visul?”
‎Chiar nu știa.
‎La 13 ani, știam ce voiam să fac.
‎VOCEA ALESSIEI ZECCHINI
‎Nu era ușor să găsesc un curs ‎când eram copil.
‎Toți erau bărbați.
‎SESIUNE DE ANTRENAMENT, ROMA
‎Îmi amintesc că a venit cu tatăl ei.
‎Era o fetiță micuță, cu ochii albaștri.
‎Nici nu știu ce vocea avea. Ea doar râdea.
‎ECHIPA NAȚIONALĂ A ITALIEI
‎Eu reușisem să parcurg ‎în jur de 100 de metri.
‎Ne-a luat mulți ani ‎să ajungem la acea distanță.
‎Puștoaica a parcurs 105 metri.
‎Atunci începi să-ți pui niște întrebări.
‎Cât de departe va ajunge?
‎Am fost la niște concursuri de scufundări.
‎Săreau în apă de pe barcă, ‎folosind o piatră drept contragreutate.
‎Am zis: „Să văd ce adâncime pot atinge!”
‎Când îți ții respirația,
‎te înțelegi mai bine.
‎Am reușit să cobor 52 de metri.
‎- Bun! ‎- Bravo!
‎Faptul că o fată atât de tânără ‎a reușit să atingă
‎o asemenea adâncime
‎a atras multă atenție.
‎Apoi, Federația a publicat un comunicat ‎prin care interzicea
‎participarea minorilor ‎la concursuri oficiale.
‎În cele mai negre momente, am plâns.
‎M-am certat cu tata, cu antrenorul.
‎În acel moment, mi-am zis: „Ce fac?”
‎Aflarea veștii că vei fi cavaler de onoare ‎e un moment emoționant între prieteni.
‎Însă eu am aflat la câteva luni ‎după ce a luat decizia,
‎de la unul dintre băieți.
‎Nu știam ce urma să fac în viață.
‎Și sunt îngrijorat…
‎Știam că nu voiam să mă așez la casa mea.
‎Nu avea să se întâmple asta.
‎Uite cine a venit!
‎Ai curaj, dacă vrei s-o filmezi.
‎Dar mama s-a îmbolnăvit.
‎Nu vreau să mai stric caseta.
‎Maura s-a îmbolnăvit de cancer.
‎Atât Stephen, cât și fratele lui mai mic, ‎Gary, au fost apropiați de mama lor.
‎Au fost foarte supărați.
‎Îți filmezi mămica.
‎Îi erau de mare ajutor.
‎A murit prea devreme.
‎Stephen a simțit pe propria piele ‎cât de nedreaptă putea fi soarta.
‎I-a întărit filosofiile personale.
‎Trăiește clipa!
‎Nu știi niciodată ce se întâmplă.
‎Așa că a vrut să savureze fiecare moment.
‎Amazon, Congo și Indonezia.
‎Am visat mereu să ajung în aceste locuri.
‎Colecționam revistele ‎National Geografic.
‎Îmi amintesc o poză cu o gorilă ‎care se bălăcea într-o mlaștină‎.
‎Fotografia a fost făcută ‎în nordul Republicii Congo.
‎Voiam să mă duc în Congo ‎ca să găsesc gorilele.
‎A fost o experiență descurajantă.
‎Nu mai făcusem așa ceva.
‎Cum te cheamă?
‎Stephen. Steve.
‎- Stephen? ‎- Da.
‎- Ești creștin? ‎- Da.
‎- În Irlanda, suntem… ‎- Protestanți?
‎Nu, catolici.
‎Vin de palmier.
‎Da.
‎Bună!
‎De cât timp e regina satului?
‎- De șase ani. ‎- Bine.
‎Se pare că înnoptez aici.
‎Toți cei care traversează râul ‎fac oncocercoză.
‎Mi s-a spus că și eu am făcut boala. ‎Trebuie să iau tratament.
‎În sfârșit!
‎Dincolo de granița congoleză.
‎- Iată-ne! ‎- Bine.
‎A fost un vis de-o viață ‎să fiu într-un asemenea loc. Am reușit.
‎Asta m-a motivat
‎să fac ceva neobișnuit cu viața mea.
‎Ca să aflu ce căutam,
‎știam că trebuia să merg ‎pe drumul mai puțin bătut.
‎Voiam să fac doar scufundări.
‎Deși o perioadă de patru ani ‎mi se părea lungă,
‎mi-am zis: „Hai să continui!”
‎Alții ar fi spus:
‎„Bine, încerc altceva.”
‎Dar ea a continuat.
‎A continuat să se antreneze în piscină
‎și în mare.
‎Atunci îți dai seama ‎că e motivată de ceva.
‎Mulți ani trăiască!
‎Când a împlinit 18 ani…
‎a prins aripi.
‎Și-a arătat imediat potențialul.
‎A parcurs 150 de metri în piscină.
‎Era spectaculos.
‎Dar Ilaria era mai bună.
‎Nu mă așteptam la rezultatul ăsta.
‎Eram cea mai puternică din Italia.
‎Alessia era singura ‎care se putea apropia de mine.
‎Dar, pe atunci, Alessia era zăpăcită.
‎Iat-o pe Alessia Zecchini! ‎Se apropie de 200 de metri.
‎Să vedem dacă se întoarce‎!
‎Nu, iese din apă.
‎Era foarte tânără, ‎cu o minte de adolescentă.
‎Era tristă și supărată.
‎A fost foarte greu.
‎Știam că, dacă mă forțam, nu ieșeam bine.
‎Ilaria Bonin!
‎Bravo, Ilaria!
‎Dacă vrei să fii cea mai bună,
‎dar câștigi numai medalii de argint,
‎asta te înnebunește.
‎Când cineva e mai puternic decât tine,
‎asta devine o altă motivație.
‎Trebuia să devin mai bună ‎ca să stabilesc un record italian.
‎A fost nevoie să mă uit la Natalia ‎ca să înțeleg cum puteam realiza asta.
‎Eu spun că relaxarea mintală e ‎fundamentală pentru scufundări.
‎Dacă vrem să avem succes sub apă,
‎trebuie să fim relaxați, ‎nu să urmărim un obiectiv.
‎A început să abordeze concursul ‎într-un mod diferit.
‎Era foarte relaxată.
‎E bine. Gata!
‎O performanță uimitoare de 224 de metri.
‎A fost foarte mulțumită ‎când a câștigat medalia de aur.
‎Felicitări pentru noul titlu italian!
‎Da, e uimitor. În sfârșit!
‎Acela a fost începutul prieteniei noastre.
‎Acest rezultat a fost sortit.
‎Avea o putere supranaturală la scufundări.
‎Dar piscina era prea mică pentru Alessia.
‎Ea se simțea ca acasă în mare.
‎Stephen credea ‎că avea să-și îndeplinească destinul
‎în Africa.
‎Cu băieții din Etiopia.
‎Etiopia, Sudan,
‎Sierra Leone,
‎Nigeria.
‎Călătorea cu multă grijă și seriozitate.
‎Totuși, a fost expus ‎unor numeroase situații neplăcute.
‎În Guineea, a avut loc o revoltă ‎împotriva președintelui.
‎S-a tras cu arma toată dimineața.
‎Din când în când, se aud rafale.
‎Era dezorientat.
‎Spunea: „Oare ar trebui ‎să urmez exemplul prietenilor mei?
‎Să mă căsătoresc, să fac copii?
‎De ce nu fac ce ar trebui să fac? ‎Îmi trăiesc viața așa cum ar trebui?”
‎M-a întrebat odată ‎dacă eram dezamăgit de el.
‎Călătorind prin lume așa, ‎neștiind ce anume căuta.
‎M-am tot gândit la familie, la prieteni.
‎Fără îndoială, e cel mai dificil
‎și mai groaznic moment din viața mea.
‎În fine…
‎Până mâine.
‎Voia să vină acasă ‎și să ducă o viață obișnuită.
‎Dar, înainte de asta, ‎urma să facă o ultimă oprire.
‎DAHAB, EGIPT
‎Lui Stephen i-a plăcut mereu marea.
‎Îi plăcea să facă scufundări în ocean.
‎A aflat despre orașul din Egipt, ‎un fel de Mecca pentru scufundători.
‎Îmi amintesc că mergeam pe coastă ‎și ascultam marea.
‎Locul mi-a insuflat speranță.
‎Când Steve a venit cu autocarul ‎din Cairo până în Dahab,
‎și-a aruncat valiza-n cameră și a zis: ‎„Unde e barul? Hai să bem ceva!”
‎A doua zi, s-a dus la scufundări. ‎Devenisem prieteni.
‎Ne vedeam zilnic.
‎Îi plăcea cultura beduinilor. ‎Învățase arabă.
‎Devenisem o familie.
‎A rămas acolo
‎și și-a câștigat existența ‎dând lecții de scufundări.
‎Am venit aici ca să fac cursul Divemaster,
‎împreună cu Steve.
‎El a fost instructorul meu.
‎În scurt timp, ‎ajunsesem să ne vedem zilnic.
‎Și să ieșim să dansăm.
‎Pentru Steve, Dahab era a doua casă.
‎Avea o căsuță a lui. Îi plăcea.
‎La un moment dat, mi-a spus:
‎„Am descoperit scufundările libere
‎și sunt incredibile.”
‎Steve mi-a cerut să-l însoțesc odată.
‎Prima dată când m-am scufundat,
‎toate problemele și rahaturile cotidiene ‎au dispărut.
‎Nu există acolo. E frumos.
‎Steve s-a îndrăgostit de scufundări.
‎Mai ales de Gaura Albastră.
‎De pe plajă, intri într-un abis.
‎E o gaură imensă în reciful de corali,
‎care te așteaptă să intri.
‎Și există Arcul. E ca o capelă în apă.
‎Din păcate, are și o reputație proastă.
‎A luat vieți.
‎E cel mai periculos loc de scufundări ‎de pe pământ.
‎Se crede că a luat peste 100 de vieți.
‎În privința victimelor,
‎Gaura Albastră e și mai periculoasă ‎decât muntele Everest.
‎În afară de mine,
‎doar câțiva oameni au reușit ‎să iasă din ea.
‎Natalia Molchanova a fost ‎singura femeie care a reușit.
‎Scufundarea în Arc ‎m-a impresionat profund.
‎Asta e scufundarea ‎care a trezit ceva în ea.
‎O neînfricare de care nu știa.
‎A devenit cea mai bună din domeniu.
‎Trebuie să știi dinainte ‎dacă ești pregătit.
‎E un loc în care te poți păcăli.
‎Trebuie să găsești ieșirea.
‎Dacă n-o poți vedea clar din orice motiv,
‎ești pe cont propriu.
‎Dacă ceva nu merge bine, ‎n-ai cum să ieși la suprafață.
‎Ai 30 de metri de stâncă deasupra capului.
‎La mal, sunt pietrele comemorative ‎ale celor care au murit acolo.
‎Iubitul meu a murit în Gaura Albastră. ‎Tocmai mă mutasem în Egipt.
‎FOTOGRAF SUBACVATIC
‎E periculoasă pentru că e adâncă.
‎În viața marină, ‎noi suntem nesemnificativi.
‎Ai spus că obiectivul tău e
‎să devii a doua femeie din lume, ‎după Natalia Molchanova,
‎care cucerește toate recordurile mondiale.
‎Cât crezi că îți va lua asta?
‎Nu știu.
‎Acesta e visul meu.
‎E visul oricărui sportiv.
‎Dar e foarte dificil.
‎Natalia Molchanova, campioana adâncurilor.
‎Deține peste 40 de recorduri‎,
‎unele fiind incredibile performanțe ‎care sfidează moartea.
‎Scufundarea de azi a fost de 101 metri.
‎Adică 101 metri în coborâre, ‎dar și în urcare.
‎Mai mult de două Statui ale Libertății, ‎de la bază până la torță.
‎Natalia a fost prima femeie ‎care a atins 101 metri în competiție.
‎ARBITRU SCUFUNDĂRI
‎A deținut acel record mult timp.
‎Deci 101 era numărul magic ‎pe care Alessia încerca să-l depășească.
‎Vreau să avansez cu câțiva metri.
‎De fapt, sper să depășesc 90 de metri,
‎ca apoi să ajung la 100 de metri, ‎în vreo doi ani.
‎Toți trebuie să avem un vis ‎și să depunem efort pentru a-l îndeplini.
‎Totul e posibil.
‎Ne spui cum e ‎să te scufunzi la acele adâncimi?
‎Spune-ne cum resimte asta corpul!
‎La adâncimi mari,
‎presiunea îmi comprimă aerul din plămâni,
‎până când aceștia ajung cât pumnul.
‎După 30 de metri, ‎presiunea mă trage în jos.
‎Se numește cădere liberă.
‎Și asta e partea cea mai bună.
‎Simți că zbori.
‎Liniștea de acolo e unică.
‎Pare cel mai liniștit loc de pe pământ.
‎Simți că te lași în voia locului.
‎Simți că plutești.
‎Dar poate fi înfricoșător ‎să fii tras spre fundul mării,
‎până și pentru ei.
‎Trebuie să ieși ‎din meditația asta profundă.
‎Munca adevărată începe ‎când revii la suprafață.
‎Înoți cât lungimea unui zgârie-nori ‎de 70 de etaje.
‎Să înoți cu atâta presiune ‎e de parcă ai înota împotriva curentului.
‎Până atunci, ‎rezerva de oxigen se diminuează.
‎Lovești tare, îți crește pulsul
‎și consumi oxigenul mai repede.
‎Ai ajuns în punctul ‎în care nu ai suficient oxigen
‎ca să continui.
‎Atunci poți să leșini.
‎Creierul se oprește din funcționare.
‎Nu înseamnă că îți moare creierul.
‎Dar e un mecanism de siguranță.
‎Creierul se protejează, ‎oprindu-și toate funcțiile.
‎Din acel moment, ‎mai ai unul sau două minute
‎până să apară leziuni cerebrale.
‎Încă una!
‎Dacă nu ai asistență medicală potrivită,
‎totul se poate termina rapid.
‎Nu trebuie tratat cu superficialitate.
‎Ani la rând, eu și Steve ‎ne-am scufundat tot mai adânc.
‎Devenise un joc între noi. ‎Eu voiam să obțin recordul belgian.
‎El voia să obțină ‎recordul irlandez de 61 de metri.
‎Când intri în competiție, ‎îți forțezi limitele.
‎La început, a leșinat de câteva ori.
‎Îi plăcea să se dea cu capul de perete. ‎Se entuziasma: „Hai s-o facem!
‎Nu pot, dar o s-o fac oricum.”
‎- Ce adâncime? ‎- Șaizeci de metri.
‎- Bine. ‎- Rahat!
‎Dar Steve nu renunța niciodată.
‎A fost foarte mândru ‎să obțină recordul irlandez.
‎Acest sport reprezenta și o limită.
‎O limită care putea fi forțată.
‎Scufundarea e un sport extrem.
‎Iar sporturile extreme au ‎consecințe extreme.
‎ÎNCERCARE DE DEPĂȘIRE A RECORDULUI, GRECIA
‎Stephen?
‎Steve a suferit o sincopă.
‎Echipa de siguranță n-a știut ‎ce să-i facă.
‎Era să moară acolo.
‎Își dorea ca nimeni ‎să nu mai treacă prin asta.
‎Așa că a fost interesat ‎să devină scufundător ajutător.
‎El avea pregătirea potrivită.
‎Singura persoană ‎care poate ajuta un scufundător
‎e alt scufundător.
‎Scafandrii nu-i pot asista ‎pe scufundători.
‎Ei urcă încet pentru a reduce presiunea.
‎Dacă se întâmplă ceva, ‎trebuie să reacționezi rapid.
‎Aproape toate incidentele au loc ‎în ultimii zece metri.
‎Le blocăm căile respiratorii, ‎ca să nu înghită apă,
‎și îi ducem la suprafață.
‎Te rog, dă-te la o parte!
‎A muncit din greu ca să-și facă un nume.
‎Eu o voi face…
‎Steve a avut șansa să facă parte ‎din echipa de siguranță din Kalamata,
‎prima sa competiție internațională.
‎CAMPIONATELE MONDIALE AIDA DIN 2013, ‎KALAMATA, GRECIA
‎Fiul Nataliei, Alexey Molchanov,
‎era deținătorul recordului mondial.
‎Încerca cea mai adâncă scufundare.
‎Iar mama lui era acolo.
‎- Păstrați distanța! ‎- Optzeci.
‎Steve a fost asistentul principal.
‎El trebuia să se scufunde cel mai adânc.
‎Stephen a ajuns la 30 de metri.
‎Ca scufundător ajutător,
‎iei o gură de aer, cobori
‎și, dacă totul merge bine, ‎revii la suprafață.
‎Nu stai sub apă mai mult de un minut.
‎Dar Steve aștepta deja ‎la 30 de metri de ceva timp,
‎așa că a rămas fără aer.
‎Haide, Alexey!
‎Trei minute și jumătate e mult.
‎Andrea, coboară și tu!
‎- Probleme. ‎- Da.
‎Probleme?
‎Steve a început să aibă contracții.
‎Era la câteva secunde de o sincopă.
‎Dar l-a văzut pe Alexey ‎care avea probleme pe la 40 de metri.
‎Decizii fulger.
‎Să-l salveze pe Alexey sau să se salveze?
‎Respiră, Alexey!
‎Respiră, Alex!
‎Respiră! Ești bine.
‎Plămânii mi-au fost afectați grav.
‎Mama mi-a zis că Steve m-a salvat.
‎Sunt foarte recunoscător ‎pentru acest act altruist.
‎Atunci l-am întâlnit pe Stephen.
‎DEȚINĂTOR RECORD MONDIAL
‎Din acel moment, ‎devenise vedeta concursului.
‎Îl știau cu toții.
‎Stephen Keenan, ‎salvatorul campionului mondial.
‎Se vorbea despre scufundătorul ajutător.
‎Era cea mai adâncă intervenție ‎pentru recuperarea scufundătorului.
‎A fost un act de eroism.
‎Pentru a-l salva pe fiul Nataliei,
‎Stephen și-a luat slujba în serios ‎și s-a pus în pericol.
‎A treia zi de antrenament.
‎Sunt mulțumită.
‎Mi-am depășit recordul personal.
‎Am coborât 88 de metri.
‎Alessia se apropia tot mai mult ‎de numărul magic, de 101 metri.
‎Dar nu era singura.
‎Excelentă scufundare!
‎Hanako Hirose, din Japonia, ‎era o adversară puternică.
‎Ce ne spui în legătură cu concursul?
‎De data asta, voi obține recordul mondial.
‎Mulțumim.
‎Hanako are o legătură înnăscută cu marea.
‎S-a născut să facă asta.
‎Când mă scufund,
‎adesea îmi imaginez că înot…
‎ECHIPA NAȚIONALĂ JAPONEZĂ
‎ca o balenă sau un delfin.
‎Hanako se scufunda tot mai adânc,
‎iar Alessia a trebuit să-i dea replica.
‎Alessia a fost extraordinară.
‎Scufundarea ei a fost extrem de elegantă.
‎Era o rivalitate incredibilă ‎între Hanako și Alessia.
‎Hanako progresa constant.
‎Alessia îi dădea replica.
‎Optzeci și nouă de metri.
‎Nouăzeci.
‎Nouăzeci și doi.
‎Nouăzeci și trei.
‎Spune-ne ce adâncime ai atins!
‎Nouăzeci și patru de metri.
‎- Câți metri? ‎- Nouăzeci și patru.
‎Cu Zecchini, suntem de neoprit.
‎Natalia Molchanova a dominat atâția ani.
‎Apoi, aceste femei se apropiau de ea.
‎Dar, când îți forțezi limitele, ‎încercând să stabilești recorduri,
‎multe pot merge prost.
‎E considerată ‎una dintre cele mai mari sportive
‎din cel mai periculos sport extrem.
‎Scufundările libere.
‎Natalia Molchanova a dispărut duminică ‎în timpul unei scufundări.
‎Natalia Molchanova a dispărut ‎în largul coastei Spaniei.
‎Corpul nu i-a fost recuperat.
‎Fiul lui Molchanova, Alexey, ‎alt deținător de recorduri,
‎a spus în ‎New York Times:
‎„Se pare că va rămâne în mare. ‎Cred că i-ar plăcea asta.”
‎Totul părea ireal.
‎Am fost șocată.
‎M-a întristat foarte tare asta. ‎Ea era foarte puternică.
‎Am pierdut-o pe Natalia Molchanova.
‎În semn de recunoaștere ‎a marilor sale realizări,
‎vă invit să ne ținem respirația ‎timp de un minut.
‎A șocat lumea acestui sport.
‎Au realizat că riscau ‎mai mult decât credeau.
‎Dacă Natalia, cea mai mare sportivă, ‎putea păți asta, toți puteau păți asta.
‎După accidentul Nataliei,
‎am realizat că poate fi periculos.
‎Mă scufundam tot mai adânc.
‎E negru. E întuneric. Te simți blocată.
‎Poți vedea lucruri care nu există.
‎Mi-a fost frică.
‎Îmi doream să mă întorc.
‎Nu mă simțeam în siguranță.
‎Stephen s-a gândit
‎că se putea folosi de propria experiență ‎ca scufundător ajutător
‎pentru a deschide ‎un centru pentru scufundări.
‎Stephen și prietenii lui ‎au strâns niște bani.
‎Au construit un sediu pe faleza din Dahab.
‎Sunt în fața centrului meu de scufundări.
‎Aici lucrez.
‎Era foarte mândru.
‎În sfârșit, avea succes cu o afacere.
‎Își urma visul.
‎Am fost mândru de el.
‎În sfârșit, avea un scop.
‎Bună, Steve!
‎Salut!
‎E o seară relaxantă la Dahab Freedivers.
‎La început, mă intimida.
‎Era un scufundător ajutător notoriu.
‎Știam că-l salvase pe Alexey.
‎Căutam un loc unde să predau scufundări.
‎M-au invitat să mă alătur echipei. ‎Am acceptat.
‎Mă ocupam de social media.
‎Steve nu era genul ‎care să se pună în centrul atenției.
‎Dar era evident.
‎„Steve, ești foarte faimos în comunitate.
‎Trebuie să-ți faci reclamă.”
‎ATELIERE DE SCUFUNDĂRI CU STEPHEN KEENAN
‎Stephen îi cunoștea pe toți scufundătorii.
‎Invita nume mari, precum Alexey Molchanov,
‎să susțină cursuri.
‎Iar asta a atras mulți scufundători.
‎Școala devenise foarte faimoasă.
‎Ce înseamnă succesul în viață pentru tine?
‎Înseamnă să-ți îndeplinești ‎năzuințele, țelurile, visurile.
‎Locuiesc în Egipt, ‎unde conduc un centru de scufundări.
‎Sunt fericit în privința asta. ‎Îmi place ce fac.
‎În alte privințe, n-am mult succes.
‎Din păcate, am 38 de ani și nu am copii.
‎Presupun că nu mă simt împlinit ‎la acest capitol.
‎A avut câteva relații în Dahab,
‎dar nimic trainic.
‎Ar fi vrut să se îndrăgostească, ‎să aibă o relație pe termen lung
‎și copii.
‎În adâncul sufletului, îi lipsea asta.
‎Avea nevoie să cunoască ‎o persoană specială.
‎Îți mulțumesc că îmi acorzi un interviu, ‎și în numele ascultătorilor emisiunii.
‎Mulțumesc. Îmi face mare plăcere.
‎Crezi că îți forțezi limitele uneori ‎pentru a stabili recorduri?
‎Presupun că e un lucru des întâlnit ‎printre sportivii mai tineri.
‎Da, poate.
‎Nu știam că voia să doboare ‎recordul mondial.
‎Nu-i place să ne îngrijoreze ‎și nu ne-a spus.
‎Ce ți-ai propus pentru următoarele luni?
‎Aș vrea să cobor mai adânc.
‎Și să dobor recordul mondial.
‎Ăsta e scopul meu.
‎- Care e următoarea competiție? ‎- Vertical Blue.
‎CONCURSUL DE SCUFUNDĂRI VERTICAL BLUE
‎Bun venit la Vertical Blue în Bahamas!
‎Avem 42 de concurenți din întreaga lume,
‎care vor să doboare ‎zece recorduri naționale diferite.
‎Vertical Blue e ca Wimbledon ‎pentru scufundări.
‎O să fie o zi frumoasă. ‎Avem multe scufundări grozave azi.
‎Doar cei mai buni fuseseră invitați.
‎Alessia Zecchini, din Italia.
‎La competiție, asistă o echipă deosebită ‎de medici și scufundători ajutători.
‎Vrei să prezinți echipa?
‎Vreau să existe un raport bun ‎între echipa auxiliară și sportivi.
‎E un lucru vital.
‎Stephen era șeful echipei auxiliare. ‎Era responsabil pentru siguranța tuturor.
‎Era un eveniment de scufundări major.
‎Veți fi însoțiți de doi scufundători ‎la adâncime și spre suprafață.
‎Unul vă va aștepta
‎între 20 și 40 de metri, ‎în funcție de scufundare.
‎La Vertical Blue, ‎tratăm cu seriozitate siguranța.
‎Singurul accident fatal
‎care a avut loc în cadrul competiției,
‎a fost moartea americanului Nick Mevoli.
‎Luați în serios scufundările!
‎Nu știi care va fi ultima ta scufundare.
‎Nick avea obiceiul să-și forțeze limitele.
‎Lucrurile au mers catastrofal.
‎A suferit barotraumatism la plămâni.
‎În cazul acesta,
‎vasele de sânge din plămâni pot exploda,
‎iar sângele ajunge în cavitățile cu aer.
‎Vorbim despre țesut rupt și traumatizat.
‎Accidentele constante se cumulează.
‎În cele din urmă, ‎Nick a suferit un barotraumatism sever
‎și nu l-am putut salva.
‎Medicii vă vor spune câteva cuvinte.
‎Voi fi concisă.
‎Dacă credem că cineva e în pericol,
‎avem autoritatea ‎să interzicem scufundarea.
‎Le spun: „Vreau să ajungi acasă, ‎să iei avionul și să-ți vezi familia.”
‎În al doilea rând, nu vreau să aibă
‎insuficiență respiratorie la 40 de ani,
‎din cauza afectării plămânilor.
‎În competiție, ‎trebuie să recuperăm o plăcuță,
‎care e atașată la adâncimea-țintă,
‎ca dovadă.
‎Ne arată plăcuța.
‎Cartonașul alb indică proba 100% validă.
‎- Da! ‎- Asta e!
‎Dacă te ajută cineva sau pierzi controlul,
‎fie că e la suprafață, ești descalificat.
‎E cartonaș roșu.
‎În două săptămâni de concurs, ‎sportivii primesc câte șase încercări.
‎E foarte simplu.
‎Cea mai adâncă scufundare câștigă.
‎Vine să te cunoască.
‎Bine.
‎Vreau să fac multe.
‎Da.
‎Recordul mondial e țelul. ‎E foarte important pentru mine.
‎Era clar că ea urmărea recordul mondial.
‎Așa că voia să-și forțeze limitele.
‎Din păcate, ‎ea a avut o problemă cu întunericul.
‎Iar Vertical Blue e unic ‎prin faptul că e o dolină.
‎De parcă ai merge în spațiu.
‎Se întoarce.
‎Stephen Keenan, ‎scufundătorul ajutător de adâncime
‎o va întâmpina.
‎PRIMA DIN CELE ȘASE SCUFUNDĂRI
‎Bravo, Alessia!
‎- Respiră! ‎- Hai!
‎Respiră!
‎Sunt bine.
‎E bine.
‎Arbitrii discută.
‎Îmi pare rău, cartonaș roșu.
‎A DOUA SCUFUNDARE A ALESSIEI
‎- Respiră! ‎- Prinde-o! Ține-o!
‎Susțineți-o!
‎Susțineți-i capul!
‎A TREIA SCUFUNDARE A ALESSIEI
‎Respiră!
‎Ține-o! Să o țină cineva! Sus!
‎Sus! Ești bine?
‎Haide! Ține-o!
‎A PATRA SCUFUNDARE A ALESSIEI
‎Se forța mult.
‎Și-a pierdut cunoștința de mai multe ori.
‎Mulți n-au fost de acord cu metoda ei.
‎O consult pe Alessia ‎pentru a exclude un barotraumatism.
‎Am întrebat-o: „Scuipi sânge?”
‎Mi-a spus că nu.
‎Dar…
‎Sincer, n-am crezut-o.
‎Ascultă!
‎Nu mai poți face asta.
‎Nu aici.
‎Vreau să reușești.
‎De asta vreau să ai un plan.
‎Trebuie s-o lași mai moale.
‎I-am spus să stea pe bară două zile.
‎S-a enervat și a traversat golful.
‎Din cauza faptului că tocmai leșinase, ‎nu voiam să aibă probleme departe de noi.
‎Alessia!
‎Nu și-a făcut prea mulți prieteni ‎comportându-se așa.
‎Unii au considerat…
‎că reacționase greșit.
‎Alessia era temperamentală ‎și îți arăta asta.
‎De ce te enervezi? ‎Ai început prost. Calmează-te!
‎Au fost guri rele
‎care au spus că nu părea ‎să poată face față acestor adâncimi.
‎Trolii de pe internet erau foarte critici.
‎Salut! Fac acest clip ‎ca să vă asigur că sunt bine
‎și ca să contrazic vorbele de pe Facebook ‎că aș fi leșinat la 20 de metri.
‎N-am suferit un barotraumatism.
‎Scufundarea a decurs bine ‎și vă rog să nu scrieți minciuni.
‎Capul se ține în poziție neutră, ‎nu se dă pe spate.
‎Limba și lichidele înghițite ‎pot provoca mai mult spasm.
‎Discutam în fiecare dimineață ‎despre fiecare scufundător.
‎A leșinat. Nu și-a amintit nimic.
‎A zis că a urcat și gata!
‎Stephen știa să-i identifice ‎pe cei care putea avea probleme.
‎Îi analiza și le cunoștea slăbiciunile.
‎Spunea: „Vom sta cu ochii pe acesta.”
‎Și avea dreptate de fiecare dată.
‎Foarte ciudat.
‎Alessia îl scotea din minți pe Stephen,
‎pentru că vedea toate lucrurile mărunte ‎pe care ea le făcea greșit
‎și care contribuiau la sincopele ei.
‎Așa că a început să se antreneze ‎cu Alessia în pauzele concursului.
‎PRIMA ZI DE ANTRENAMENT CU STEPHEN
‎A DOUA ZI DE ANTRENAMENT CU STEPHEN
‎Respiră!
‎A TREIA ZI DE ANTRENAMENT CU STEPHEN
‎- Ești bine? ‎- Sunt bine.
‎Mi-a inspirat încredere imediat.
‎El era singurul care mă putea antrena.
‎Ești bine?
‎Cel mai mult m-au impresionat ochii lui.
‎Erau albaștri ca marea.
‎Privirea lui era de ajuns.
‎Înainte de scufundare, ‎ne uitam unul la celălalt.
‎Și asta îmi dădea putere.
‎Prezența lui mă făcea ‎să mă simt în siguranță în întuneric.
‎Vedem o relație specială ‎între scufundătorul auxiliar și sportiv.
‎De exemplu,
‎Alessia întreabă de tine ‎la fiecare scufundare.
‎Da, e foarte important. ‎Scufundarea e un sport al minții.
‎Sunt multe aspecte ‎care pot afecta scufundarea.
‎Dacă o persoană vrea ‎să se simtă în siguranță,
‎vrea să fie însoțită de cineva cunoscut
‎și vrea ca respectivul s-o cunoască.
‎Să-i cunoască ‎stilul, viteza și obiceiurile,
‎lucruri la care suntem atenți.
‎Relația lor nu era doar una ‎între doi sportivi.
‎Cu unii oameni, te înțelegi imediat. ‎N-ai nevoie de cuvinte sau de timp.
‎Legătura dintre ei era evidentă.
‎Prima oară ai început să faci așa…
‎Bine.
‎Doamne!
‎ULTIMA SĂPTĂMÂNĂ A CONCURSULUI
‎ALESSIA MAI ARE DOUĂ TENTATIVE ‎PENTRU STABILIREA UNUI NOU RECORD MONDIAL
‎Cele mai mari adversare ale tale ‎în depășirea recordului sunt japonezele.
‎Te temi de ele?
‎Mă tem de adversarele japoneze.
‎O sută de metri era mult.
‎Era un record japonez.
‎Și am avut emoții.
‎Stephen a venit la mine ‎și m-a apucat de umeri foarte serios.
‎Îmi amintesc că mi-a spus: ‎„Totul va fi bine. Îți sunt alături.”
‎Al doilea scufundător.
‎Are două ajutoare acum.
‎Încetinește puțin.
‎HANAKO ÎNCEARCĂ SĂ FIE PRIMA FEMEIE ‎DUPĂ NATALIA CARE ATINGE 100 DE METRI
‎Vine!
‎Sunt bine.
‎Arbitrii spun…
‎Cartonaș alb!
‎Hanako Hirose din Japonia,
‎prima femeie după Natalia ‎care atinge 100 de metri în competiție.
‎E o reușită uriașă!
‎Când Hanako a atins ‎pragul de 100 de metri,
‎Alessia s-a simțit motivată.
‎ALESSIA ÎNCEARCĂ SĂ STABILEASCĂ ‎UN NOU RECORD MONDIAL DE 102 METRI
‎Stephen Keenan o va întâmpina.
‎Patruzeci de metri.
‎Iat-o!
‎A ajuns la primul scufundător.
‎Acum, îi ținem pumnii.
‎Respiră!
‎Haide!
‎Sunt bine.
‎Da!
‎Rămâi acolo!
‎Sus!
‎Are plăcuța!
‎Rămâi sus, Alessia!
‎Și arbitrii spun…
‎Cartonaș alb!
‎A fost incredibil. Eram stupefiați.
‎Doamne!
‎A leșinat trei zile la rând, ‎dar a stabilit record mondial. Cum naiba?
‎Eram fericiți pentru ea. ‎Asta era tot ce-și dorea.
‎A fost minunat să-l îmbrățișez pe Steve.
‎A fost fantastic.
‎Sunt foarte fericită.
‎Mi-am împlinit un vis mai vechi.
‎Felicitări, Alessia!
‎- Bună! ‎- Bună, Ale! Ești fericită?
‎Foarte fericită!
‎- Ai fost grozavă, știi asta? ‎- Da, știu.
‎La ce te gândești acum?
‎Sunt foarte fericită. ‎Am rupt la Vertical Blue.
‎Când începi să stabilești…
‎recorduri mondiale,
‎ridici ștacheta.
‎Atunci lucrurile devin îngrijorătoare.
‎Sportivii trebuiau să-mi trimită un e-mail ‎prin care să mă informeze
‎adâncimile la care voiau să se scufunde.
‎În scufundări, acest lucru e secret.
‎Ideea e să încercăm scufundări ‎pe care le putem executa.
‎E vorba despre puțină strategie și șah.
‎Dacă declari o adâncime mare, ‎poate nu reușești.
‎Dar, dacă declari o adâncime mai mică, ‎riști ca altcineva să obțină titlul.
‎E foarte greu să te decizi.
‎Dacă greșesc, nu e bine. ‎Primesc cartonaș roșu.
‎E…
‎E greu.
‎ZIUA FINALĂ A CONCURSULUI
‎Ai vorbit despre limite. ‎Care e limita Alessiei Zecchini?
‎Nu cred că există.
‎Aceasta va apărea ‎când voi decide să renunț.
‎Bine ați revenit la Vertical Blue!
‎Astăzi poate fi cea mai memorabilă zi ‎în domeniul scufundărilor.
‎Vorbim cu gazda și sportivul nostru, ‎William Trubridge.
‎Spune-mi ce observi ‎la competiția feminină, mai ales!
‎E memorabilă.
‎Nu cred că am mai văzut asta ‎în istoria evenimentului.
‎Se pare că mai au multe de arătat.
‎Cred că ne putem aștepta ‎la mai multe surprize de la ele.
‎Vor urma scufundări și mai interesante.
‎Se dorește stabilirea unui record mondial.
‎Cinci, patru, trei, doi, unu.
‎HANAKO ÎNCEARCĂ SĂ STABILEASCĂ ‎UN NOU RECORD MONDIAL DE 103 METRI
‎Hanako Hirose încearcă să intre în istorie
‎și să stabilească ‎un nou record mondial la 103 metri.
‎E deja la 90 de metri.
‎- O sută de metri! ‎- O sută!
‎- Contact! ‎- Da!
‎Hanako Hirose din Japonia ‎atinge 103 metri!
‎Haide, Hanako!
‎Înoată până sus!
‎- E la 45 de metri. ‎- La 45.
‎S-au întâlnit.
‎Hanako Hirose din Japonia ‎speră la un record mondial de 103 metri.
‎Sunt bine.
‎Are plăcuța!
‎Cartonaș alb!
‎A fost fără cusur.
‎Record mondial de 103 metri. Fantastic!
‎Persoana care reușește prima ‎o scufundare corectă
‎pune presiune pe persoana care va urma.
‎Încercarea de a stabili un record ‎imediat după asta
‎e un lucru dificil.
‎Zece secunde!
‎Cinci, patru, trei, doi, unu.
‎ALESSIA ÎNCEARCĂ SĂ DEPĂȘEASCĂ ‎NOUL RECORD AL LUI HANAKO CU 1 METRU
‎Alessia Zecchini, Italia.
‎Încearcă să depășească recordul mondial.
‎Poți vedea întregul eveniment online.
‎Ultima tentativă de record a zilei.
‎Când o văd coborând…
‎mă năpădesc grijile.
‎Verificați sonarul!
‎Verificați sonarul, vă rog!
‎LA ADÂNCIMEA DE 80 DE METRI, ‎SEMNALUL SONARULUI S-A PIERDUT
‎Trebuie să fie la 80 de metri. ‎Nu am semnal.
‎Sonarul le permite să vadă
‎dacă sportivul s-a oprit.
‎Sonarul are o mică interferență.
‎ALESSIA SE AFLĂ LA ADÂNCIME PREA MARE ‎PENTRU SCUFUNDĂTORII AJUTĂTORI
‎- Optzeci. ‎- Nu e sigur.
‎- Nu suntem siguri. ‎- E bine.
‎- Au trecut două minute și 15 secunde. ‎- Șaptezeci de metri.
‎Ar trebui s-o vedem ieșind.
‎Primul scufundător.
‎STEPHEN COBOARĂ ‎CA S-O ÎNTÂMPINE PE ALESSIA
‎Iat-o!
‎Sunt bine.
‎Iat-o!
‎Nu mai e înghițită de întunericul infinit.
‎Arbitrii se pun de acord. Are plăcuța!
‎Nu știm ce se întâmplă, dar are plăcuța.
‎Record mondial la 104 metri!
‎A fost la înălțime
‎și i-a făcut praf pe toți.
‎A stabilit recordul mondial
‎și cred că i-a redus la tăcere ‎pe mulți dintre cei sceptici.
‎Era clar că Alessia era o forță a naturii
‎și că locul ei era acolo.
‎Am noul record mondial de 104 metri ‎și sunt foarte fericită.
‎Vă mulțumesc tuturor. E fantastic! ‎Ajunge deocamdată. Ciao!
‎Pe primul loc,
‎cu o scufundare incredibilă de 104 metri
‎și un nou record mondial,
‎Alessia Zecchini!
‎Alessia l-a îmbrățișat cu drag pe Stephen.
‎El chiar a crezut în ea.
‎Văzuse la ea potențialul pentru a reuși.
‎Nu s-a îndoit de ea deloc.
‎Aplauze pentru Alessia Zecchini!
‎- Bună, Alessia! ‎- Bună!
‎- Bun venit! ‎- Mulțumesc.
‎Frumoasă, talentată, tânără. Ai totul.
‎Nouă medalii de aur la mondiale, ‎patru medalii de argint, una de bronz.
‎Cel mai important record, cel mai faimos,
‎cel de care ești mândră
‎atât de tare încât îl porți la gât,
‎e recordul mondial de 104 metri.
‎Ai alte ambiții sau țeluri?
‎Deși deținea recordul la scufundări,
‎Natalia era tot sursa ei de inspirație.
‎Alessia era motivată de toate realizările
‎pe care le obținuse Natalia.
‎Dar mai era un lucru.
‎Arcul din Dahab.
‎Oamenii credeau că nu avea să reușească.
‎A vrut să-și dovedească sieși, ‎cât și celorlalți, că putea.
‎Soarta a făcut ca Steve să vrea ‎să se antreneze cu ea în Dahab.
‎Era clar că a existat o legătură uimitoare
‎între Alessia și Stephen.
‎SCRIE…
‎BUNĂ STEPHEN! CE FACI?
‎ÎN CE COLȚ AL LUMII EȘTI?
‎BUNĂ CAMPIOANO! SUNT ÎN DAHAB.
‎VII SĂ TE ANTRENEZI CU MINE?
‎E O IDEE FANTASTICĂ
‎DA! ABIA AȘTEPT SĂ TE VĂD!
‎Ne-a spus că ce duce ‎s-o ia pe Alessia de la aeroport.
‎„Uite ce am făcut!”
‎A scos o pancartă pe care scria „Alessia”.
‎Era foarte entuziasmat și foarte fericit.
‎Voia ca totul să fie perfect ‎pentru sosirea Alessiei.
‎Încă nu v-am spus unde ne aflăm.
‎Mă antrenez în Dahab.
‎E frumos aici.
‎Totul e gata.
‎Suntem la centrul de scufundări, ‎pregătim totul și mergem pe mare.
‎Vă voi arăta Gaura Albastră.
‎Părea mai entuziasmat decât mine.
‎Și mi se părea adorabil.
‎Nu fi idiot!
‎Dar amândoi eram stângaci.
‎Vedeam pentru prima dată ‎pe cineva traversând Arcul
‎și a fost palpitant ‎să particip la scufundare.
‎Ne-am antrenat împreună.
‎Mă gândeam: „Doamne! ‎Mă antrenez cu Alessia. Iisuse!”
‎Și ea a apărut cu un sandvici ‎și o doză de Cola.
‎Mi-am zis: „Doamne! O iubesc deja.”
‎Acum, cu picioarele drepte!
‎Știam că stabilise un record mondial.
‎A atins aceeași adâncime ‎într-o zi de antrenament.
‎Era impresionant să văd reușite ‎la care eu doar visam.
‎Și Steve spunea: ‎„Ea face să pară totul ușor.”
‎ANTRENOR DE SCUFUNDĂRI
‎Dar așa era ea.
‎Alessia și Steve erau împreună tot timpul.
‎O antrena și o pregătea pentru Arc.
‎Discutau în fiecare seară, ‎după antrenament.
‎Analizau totul.
‎El îi spunea ce trebuia să facă.
‎Încă o seară la Dahab Freedivers.
‎Petreceau fiecare seară împreună.
‎Salutați!
‎Salut!
‎Salutați!
‎Salut!
‎A fost o vară uimitoare.
‎Aveau o legătură foarte specială.
‎Se potriveau.
‎Simon, la mulți ani cu întârziere, amice!
‎Sper că te-ai distrat.
‎Doar eu îți transmit urări.
‎De fapt, mai e cineva. Stai!
‎La mulți ani!
‎Adora deșertul.
‎Fericirea pe care am împărtășit-o ‎a fost minunată.
‎Noi știam că aveau o relație specială.
‎O să câștigăm campionatul mondial.
‎Vom stabili recorduri mondiale.
‎Iar domnișoara asta minunată ‎va câștiga campionatul mondial.
‎E adevărat.
‎Am petrecut împreună seara aceea. ‎A fost ultima noastră seară.
‎Îmi amintesc că i-a spus Alessiei:
‎„Vei fi prima femeie după Natalia ‎care va traversa Arcul.”
‎I-am spus: „Stephen, ai grijă de Alessia!”
‎Ca scufundător de siguranță, mi-a zis:
‎„Las-o în seama mea!”
‎22 IULIE 2017
‎Punem la punct toate detaliile, ‎înainte să intrăm în apă.
‎El e antrenorul meu, Steve, ‎iar aceștia sunt alți sportivi.
‎Intrăm în apă în curând.
‎Pregătesc echipamentul.
‎Suntem gata să intrăm în apă.
‎Steve m-a rugat să fac poze.
‎Am făcut poze când instruia echipajul.
‎Steve a analizat fiecare detaliu.
‎Toată lumea știa ce trebuia să facă.
‎Planul era să se scufunde 52 de metri, ‎ghidându-se de coardă,
‎să intre în Arc
‎și să înoate pe orizontală 30 de metri.
‎Când ajungea de partea cealaltă a Arcului,
‎coarda de siguranță avea să fie pe mijloc.
‎Steve avea s-o aștepte la capătul coardei.
‎Natalia a traversat Arcul cu monolabe.
‎Alessia s-a pregătit ‎pentru o scufundare fără monolabe,
‎modalitatea cea mai dificilă.
‎Cred că a vrut să facă asta ‎pentru a o întrece pe Natalia.
‎Totul era cronometrat.
‎Făcuseră runde de probă
‎pentru a ști cât îi lua să coboare ‎la 52 de metri
‎și cât îi lua să înoate orizontal ‎pentru 30 de metri.
‎Aveam o numărătoare inversă,
‎ca să ne asigurăm ‎că Steve ieșea s-o întâmpine.
‎Am coborât cu ceilalți doi scafandri
‎ca să pot filma.
‎După începerea scufundării, ‎eu trebuia să țin coarda,
‎să aștept ca ea să atingă fundul,
‎să cobor câțiva metri, ‎să văd dacă se întoarce și gata.
‎După ce a traversat Arcul,
‎a contat pe coarda de pe partea cealaltă,
‎ca să se ridice.
‎Cinci, patru, trei, doi, unu, zero.
‎Am văzut-o cum a coborât.
‎Am fost atent la coardă ‎ca să-mi dau seama când ajunge la fund.
‎După ce am simțit ‎că a dat drumul la coardă,
‎le-am făcut semn celorlalți ‎ca să-i informez că a intrat în Arc.
‎Steve trebuia să coboare atunci.
‎Zece secunde!
‎Am început numărătoarea inversă.
‎Cinci, patru, trei…
‎Mi-a cerut să amânăm cu zece secunde.
‎N-am înțeles de ce, fiindcă, până atunci,
‎totul mersese conform planului,
‎așa că, poate, inima îi bătea prea tare
‎și a vrut câteva secunde în plus ‎ca să se liniștească.
‎Chiar nu știu. Nu puteam discuta cu el.
‎Se pregătea de scufundare ‎și n-ar fi răspuns.
‎I-a luat ceva mai mult ‎ca să-mi dea semnalul.
‎STEPHEN A ÎNCEPUT SCUFUNDAREA
‎CU 20 DE SECUNDE MAI TÂRZIU ‎DECÂT A FOST PLANIFICAT
‎ALESSIA A TRAVERSAT ARCUL
‎CU ZECE SECUNDE MAI DEVREME ‎DECÂT A FOST PLANIFICAT
‎Alessia a ieșit din Arc, ‎dar Steve nu era acolo.
‎Ea n-a văzut coarda.
‎Înota în direcția greșită.
‎Nu realizase că deja ieșise.
‎STEPHEN ȘI ALESSIA S-AU RATAT ‎LA O DIFERENȚĂ DE 30 DE SECUNDE
‎Țineam coarda cu o mână.
‎Așteptam să simt cu ajutorul coardei ‎că aveau să iasă la suprafață.
‎Dar n-am simțit nimic.
‎M-am îngrijorat.
‎Poate că ea a înotat puțin mai încet.
‎Mi-am zis să mai aștept.
‎Ei ar fi trebuit să ajungă la suprafață, ‎până am înotat noi în partea cealaltă.
‎Știam că se întâmplase ceva.
‎Trecuse prea mult timp.
‎Ceva nu era în regulă.
‎Alessia trebuia să urce imediat.
‎Nu știa că o luase în direcția greșită.
‎Steve a dat drumul coardei foarte repede.
‎Ca scafandru, nu pot face nimic.
‎Eram foarte departe.
‎Îmi venea să țip.
‎Puteam vedea până la capătul coardei.
‎Nu era nimeni.
‎Nu-i vedeam.
‎Gândește rapid! Poate i-a luat curentul.
‎Trebuie să căutăm o zonă mult mai mare.
‎La 30 de metri distanță, ‎erau mulți turiști care făceau snorkeling.
‎Căutam două persoane printre o mulțime ‎care nu știa să înoate bine.
‎Nu era nici urmă de ei.
‎Am urcat în ideea ‎în care ajunseseră la suprafață.
‎Nu era nicio explicație.
‎Am înotat cât de repede am putut.
‎Trebuia să văd,
‎dacă erau în viață.
‎După primii metri parcurși, ‎totul părea normal.
‎Până am ajuns la Arc.
‎Îmi amintesc ‎că mi s-a părut cam extenuant.
‎A fost o problemă.
‎Steve nu era acolo, ‎dar nici coarda nu era.
‎Am înotat pe lângă recif,
‎încercând să găsesc coarda.
‎Dar mi-am dat seama că nu era acolo.
‎Greșisem.
‎L-am văzut pe Steve în fața mea.
‎M-a luat de mâini.
‎Și mă ducea la suprafață.
‎Nu-mi amintesc primele secunde.
‎După o vreme, îmi amintesc ‎că m-am uitat-n jur și n-am înțeles nimic.
‎Steve era cu fața în jos în apă.
‎Am țipat la ea ca să-l întoarcă.
‎Dar nu realizasem că ea avusese o sincopă.
‎Datorită faptului că am țipat foarte tare,
‎ea s-a trezit și s-a dezmeticit imediat.
‎Poate c-aș fi putut face mai mult,
‎dac-aș fi fost conștientă.
‎Nu știu.
‎Dacă ești singur și îți pierzi cunoștința,
‎trebuie să fii pe spate.
‎Dacă nu, ești terminat.
‎Probabil că Steve, ‎înainte să-și piardă cunoștința,
‎s-a asigurat ca ea să fie pe spate,
‎riscând să ajungă el cu fața în jos.
‎Cel mai rău e că n-am putut face nimic.
‎Nu l-am putut salva.
‎El m-a salvat, dar eu nu l-am putut salva.
‎A fost un erou până la final.
‎Se vede în ultima poză ‎că el și-a pierdut viața ca s-o salveze.
‎Mă scufundam lângă far.
‎Chiar acolo.
‎Când mi-am terminat scufundarea,
‎mi-am verificat telefonul.
‎Deși aveam costumul pe mine,
‎mi-am verificat telefonul ‎și aveam 50 de apeluri pierdute.
‎Am primit un telefon.
‎Se întâmplase ceva cu Steve.
‎Și…
‎Nu l-au putut resuscita.
‎Prima mea reacție a fost: ‎„Rahat! N-am fost acolo.
‎L-aș fi putut salva, ‎dac-aș fi fost acolo.”
‎A ales s-o salveze pe ea.
‎Mi-e clar că știa ‎că cineva avea să moară în acea zi
‎și nu voia să fie ea acea persoană.
‎Mi-aș da viața…
‎și i-aș lua locul.
‎Nu s-ar fi iertat, dacă n-ar fi salvat-o.
‎Atenție!
‎Ne vom scufunda până vom simți ‎că acela e locul pentru a ne lăsa florile
‎și a-i mulțumi unui om atât de minunat.
‎Vom transmite energia bună
‎pe care ne-a dat-o Stephen.
‎Toți cei care l-au iubit pe Stephen ‎au ținut un priveghi subacvatic.
‎Toți și-au ținut respirația 39 de secunde ‎ca să reprezinte fiecare an din viața lui.
‎Moartea lui a avut un impact incredibil ‎asupra acestui loc.
‎Au fost sute de oameni. Toată lumea!
‎Cum a reușit o persoană ‎să aibă impact asupra atâtor oameni?
‎Sigur a fost o persoană specială, nu?
‎Durerea e și egoistă.
‎Partea egoistă a durerii mă face ‎să-mi fie dor de el.
‎Mi-e dor de el.
‎Mi-e dor să vină acasă.
‎Mi-e dor de el în viața mea.
‎Dar mă consolează viața pe care a dus-o.
‎Era curajos.
‎Câmpiile Masai.
‎Suntem singuri.
‎Jebel Toubkal.
‎Un munte frumos în Africa.
‎Stephen a căutat ceva toată viața.
‎Am reușit.
‎Găsise un lucru care-i plăcea
‎și o persoană care-i împărtășea visul.
‎Alessia și marea erau tot ce-și dorea.
‎El va fi mereu cu mine.
‎Îmi amintesc ochii lui…
‎și încerc să-mi amintesc tot ce-mi spunea.
‎Să trăiesc, să fiu fericită…
‎să am încredere în mine…
‎Distrează-te la maximum!
‎Da? Te sărut!
‎Încerc să-mi amintesc îmbrățișările lui.
‎El m-a făcut să realizez ‎ce este o îmbrățișare adevărată.
‎Din îmbrățișare, ‎înțelegeam cât ținea la mine
‎și tot ce puteam trăi împreună.
‎Și-a dat viața
‎pentru Alessia.
‎O astfel de durere te marchează.
‎Îți continui viața.
‎Dar rana e acolo și nu se vindecă.
‎Va rămâne mereu în inima mea.
‎Mi-l voi aminti toată viața ‎pentru că îmi doresc asta.
‎„PREMIUL KEENAN” A FOST CREAT ‎ÎN ONOAREA LUI STEPHEN
‎PENTRU SCUFUNDĂTORII AJUTĂTORI ‎CARE SE DEDICĂ ÎN MOD DEOSEBIT.
‎DE LA MOARTEA LUI STEPHEN,
‎ALESSIA A STABILIT ‎23 DE RECORDURI MONDIALE
‎ÎN PISCINĂ ȘI ÎN MARE.
‎ÎI DEDICĂ FIECARE MEDALIE LUI STEPHEN.
‎ÎN MEMORIA LUI STEPHEN KEENAN,
‎NATALIA MOLCHANOVA, NICK MEVOLI ‎CARLA HANSON, SAYURI KINOSHITA.
‎Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică