Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
JAK ZAHÁČKOVAT DOKTORA
Prozradím vám tajemství života v ráji zvaném Santa María.
Jsme malé městečko se srdcem o velikosti fotbalového hřiště.
V téhle rybářské oáze
žije 120 šťastlivců.
Jako malej jsem chtěl s našima věčně rybařit.
Trávili na lodích celé hodiny.
Rozhodili sítě a domů se vrátili s úlovkem.
Pracovali od rána do večera.
Což asi nezní nijak výjimečně.
Pravda, nebyli jsme bohatí.
Ale byli jsme za náš život vděční.
Byli jsme šťastní a nepotřebovali víc.
Aspoň tak mi to říkali.
A v noci,
když hvězdy prosvětlily oblohu,
zářila Santa María víc než kdy dřív.
Jednoho dne se zničehonic všechno změnilo.
V nedalekém městě otevřela moderní balírna ryb
a na nás žádné úlovky nezbyly.
Ani peníze.
Místní si museli zvyknout živořit
na podpoře v nezaměstnanosti o pár drobných.
Bez ryb začalo ptactvo migrovat.
Hnali se za americkým snem. Nebo noční můrou.
Jedním z nich byl můj bratr Pablo.
Jmenuju se Germán a v žilách mi nekoluje krev,
ale Santa María.
Nikdy odsud neodejdu.
Germáne, neotravuj toho psa.
On otravuje mě.
Tehdy jsem ještě nevěděl, že se náš život navždy změní.
Stejně jako historie našeho výjimečného města.
To máme ale krásně!
- Co, done Claudio? - Germáne.
Nádherně.
- Dobré ráno. - Dobré ráno, Anito.
Dobré ráno, Simóne. Jak se daří?
Dobře, Anito.
Prosím.
- Díky. - Není zač.
- Dobré ráno. - Dobré ráno, Germáne.
Vyzvednu i mámin.
Neměla bych, ale je to na tobě.
Díky. Měj se, Anito.
Ahoj. Přišel jsem vybrat dva šeky.
Tady je můj.
A mámin.
Říkal jsem, že to nejde.
Hele.
Viděl jsi ten dopis už tisíckrát.
- Je to nelegální. - Není.
- Je. - Ne, není. Proto mám ten dopis.
- Mohl bych přijít o práci. - Nepřijdeš.
Jestli jo, oholím se.
Díky.
Mám peníze.
Bude jídlo na další měsíc.
Co se děje?
Volal můj bratr. Ve městě je práce.
Už zas, Marío?
Fakt chceš jet?
Jestli dostaneme práci, tak jo.
- Ale nemůžeme jen tak odjet. - Proč ne?
Protože jsme tu doma.
Jo, ale nemáme tu práci.
Máme dávky.
Ty chceš dál žít jak nějakej zloděj?
Dál kasírovat vládní šeky, který nejsou na tvoje jméno?
Ale jsou.
Jeden. A na druhej mám plnou moc.
- Za mrtvolu. - Ne podle vlády.
Ale podle náhrobku jo.
Nebudu pracovat ve městě, Marío. Tečka.
Ta nabídka je pro mě, Germáne.
Nemůžu už takhle dál žít.
Mrzí mě to.
Svoláváme všechny na schůzi města.
Nechť se všichni obyvatelé dostaví na schůzi města.
Simóne!
Nechť se všichni obyvatelé dostaví na schůzi města.
Dobré ráno.
Nemá být schůze?
Kde jsou všichni?
V zácpě.
Ti trčí v zácpě už roky.
Tak začneme?
- Mluvil jsem včera se společností. - S kterou...?
S kterou společností?
S balírnami ryb.
Zvažují otevření závodu tady, aby dali místním práci.
- Proč nezníte vesele? - Protože to se nikdy nestane.
Vždyť jste starosta.
- Měl byste něco udělat. - Potřebujeme je tady.
Musíme prodat naše ryby jiným městům.
Dělal jsem, co šlo, abych je přesvědčil otevřít ji tady u nás.
Asi ne dostatečně.
V podstatě jsem žadonil, Benjamíne.
Potřebujeme doktora.
Doktora!
Aby tu mohli otevřít závod, jejich pojišťovna požaduje,
abychom měli stálého lékaře.
- Tak nějakýho seženeme. - No tak, Germáne.
- Tohle je Santa María. - No a?
Doktora, co by se tu chtěl usadit, hledáme už 15 let.
V tom to vězí. Musíme přestat hledat a konečně ho najít.
Odcházím.
- Ramóne. - Mám nápad.
To mě ještě nenapadlo.
Musí existovat doktor, co by tu chtěl bydlet.
A my ho najdeme.
To je jasný.
RESTAURACE SANTA MARÍA
Nejdřív můj brácha a teď María.
Možná je načase, abys taky odjel.
Ne.
Jsem tady doma.
Santa María mi učarovala.
Zůstanu tady až do smrti.
Tak jak?
To María pojede sama?
Podej mi to.
Opatrně. A je to.
Výborně.
Sem s ním.
Tady.
Ramóne.
Co děláte?
Jedeme na dovolenou.
Se všema věcma
a nábytkem?
V tuhle hodinu?
Nabídli mi ve městě práci.
Navíc moje dcera... Pojď sem, zlatíčko.
Potřebuje brýle.
Je slepá jako máma.
Jo, jako patrona. Jinak bych si ho nikdy nevzala.
A co ta balírna?
Zlom vaz, Germáne.
A co dál, když sem nalákáme nějakýho doktora?
Jak ho tady udržíme?
Přesvědčíme...
Ne, zaháčkujeme si ho.
- Zaháčkujeme? - Jak?
No... něco vymyslíme, že jo?
Jasně.
Myslíš pomocí lži.
Anito, ty nechceš, aby se město vrátilo do starých kolejí?
Se společností, která nemusí splnit, co slíbí?
Slíbili nám to, Anito.
Nezapomeň, že to prospěje všem.
Tobě, Simónovi, městu.
Škole.
Škole, Anito.
Ne.
Škrtni těch „sedm hodin“
a napiš, že jsme tři hodiny od města.
Tři, šest, sedm hodin, není v tom žádnej rozdíl.
Ještě něco?
- Ještě něco? - Ne.
Vytisknu to.
Jeden dopis za druhým.
Pročesali jsme zlaté stránky a našli doktory, kteří by mohli přijet
do naší tropické oázy.
Naše nové tiskové oddělení
se dalo do práce.
Zapečetili jsme dopisy požehnanými slinami...
VÁŽENÝ DR. MORAO
...a poslali jsme je, jako když děti píšou Ježíškovi...
VÁŽENÁ DR. VELANCIOVÁ...
...s nadějí, že dostanou kupu dárků.
Celé město si přálo totéž.
Doktora, který by nám zajistil vlastní balírnu ryb.
Jeden dopis za druhým.
Nevzdáme to.
Ještě to netuší, ale jednomu z nich změníme život.
- Doktore, čekají v ordinaci 12. - Už jdu.
VÁŽENÁ DR. LOPEZOVÁ
Přišlo něco?
Díky, Anito.
Přísahám, zlato. Dneska je den D.
Určitě mi nabídnou místo v nemocnici.
Dostaneš ho. Vydřel sis to.
A zasloužíš si to.
Mám radost. Miluju tě.
- Prosím. - Díky.
Čau. Zítra tě zvu ke mně na zápas.
- Jestli Kovbojové prohrajou, dáš mi byt. - To se nestane.
Suárezi.
Doktore Suárezi.
Prokázal jste obrovské nadání.
Pro své pacienty jste vždy dělal maximum.
Vaše záznamy jsou perfektní.
Ale vzhledem k okolnostem
vás nahradím jiným doktorem.
Kdo mě nahradí?
Dali to místo Mauovi.
To mě mrzí, zlato. Ani tomu nechci věřit.
No nic...
Uvidíme se na večeři.
Přijela Val. Půjdu s ní ven.
Lucío, rezervoval jsem ten stůl před měsícem.
Jak? To není možný.
Přísahám, že to nejsem já.
Nevím, co to do mě vjelo.
To jen potvrzuje, že jste to místo neměl dostat.
Pochcal jste mi auto.
Jste skvělej doktor
a dobrej chlap, takže vám neseberu licenci.
Protentokrát.
Jestli tu chcete dál pracovat, musíte tady do toho města.
Santa María, 120 obyvatel.
Budete na měsíc jejich lékař.
Ne.
No tak, šéfe.
- Nemůžete... - Chcete radši přijít o licenci?
Nemůžete mě tam poslat.
Odjíždíte v pondělí.
Doktor je na cestě.
Nechť se všichni obyvatelé dostaví na schůzi města.
Musíme opravit zvon.
Ten rozhlas je na hovno.
Na schůzi ohledně opravy nikdo nepřišel.
Do prdele.
No tak, Santa Marío!
Máme schůzi.
Máme schůzi, sakra!
Dělejte. Máme schůzi.
Všichni na schůzi!
Hoďte sebou!
Pojďte.
Něco si ujasníme.
Když uslyšíte kostelní rozhlas,
koná se schůze města.
Teď k věci.
Do Santa Maríi přijede na měsíc doktor.
Máme přesně měsíc na to,
abychom ho přesvědčili podepsat dlouhodobou smlouvu.
Když se nám upíše,
bude balírna naše.
- Není to jistý. - Ale je.
Samozřejmě, že je. Proč by nebylo?
Zase budeme mít práci.
A časem založíme družstvo
a závod si přivlastníme.
Kdo nechce skoncovat s dávkama?
Prodávat vlastní ryby?
Nechcete snad muže zpátky ze Států?
Musíme naše město dostat zpátky na mapu.
Místo doprošování se
gringů o dolar nebo dva.
Bez rodiny, bez znalosti jazyka.
Máme měsíc na to,
abychom doktora přesvědčili,
že je Santa María nejkrásnější místo na světě.
Protože je!
Jo!
Máme měsíc na to, abychom doktora Matea Suáreze přesvědčili,
že Santa María je to, na co celý život čeká.
Máme měsíc na to, aby se do Santa Maríi zamiloval.
Jo!
No tak!
Tamales!
Mole, na sladko nebo s chili!
Dejte si tamales!
Musí se zamilovat na první pohled.
Máš pravdu.
Musíme město pořádně vypucovat.
UKLIDIT MĚSTO OPRAVIT KOSTEL
Víte, co by bylo super?
Kdyby tu našel peníze. Není nic lepšího než najít peníze.
I kdyby jen pět pesos. Na pár dní ti to udělá radost.
Přijdeš si jako šťastlivec.
Tak si ho zaháčkujeme.
Tak jo. Dobrej nápad.
Fakt?
Jo, udělej to.
A jaký máme rozpočet?
Co tím myslíš?
Rozpočet máš na starost ty!
Zaprvý, jak se sem dostane?
Naše čluny ho odradí.
Máš pravdu.
Potřebujeme hezkou bárku.
Ne, radši jachtu.
Musíme ho ubytovat v nejmodernějším domě tady.
- U mě. - U tebe?
- Je moderní, ale... - Ale co?
Je příšernej.
Je nejmodernější na ostrově. Vypadá úplně jako domy ve městě.
Stejně strašně?
Nikdo jinej nemá telefon.
Americkej fotbal.
- Moderní. - Příšernej.
- Americkej fotbal.
Proklepl jsem si ho na internetu
a je to fotbalovej fanatik.
Krásná hra.
Takhle vypadají pravidla, hřiště a dresy.
Skoro stejný jako normální fotbal, ne?
Jo.
Gól! To jsou mi věci!
Dáme pryč ty branky.
Při svádění je potřeba dobře vypadat a vonět.
Dobývat.
Studovat předmět touhy.
Mluvit jeho jazykem.
Říkat mu, co chce slyšet. Dělat ho šťastným.
Svádění není jen tak. Je to práce na plný úvazek,
čehož v případě Santa Maríi
dosáhneme jedině týmovou prací.
Mají nás za lenochy, protože jsme na podpoře.
Nikdo už nebude muset stát ve frontě.
Pomáháme sami sobě,
dřeme od soumraku do úsvitu.
Ukážeme jim, čeho jsme schopní.
Nádhera.
Jako novej.
Je to růžový, Consuelo.
- Vždyť je to skoro bílá. - Je to růžový.
Paráda!
- Co to děláme? - Napíchneme mu telefon.
- Proč? - Abychom ho líp poznali.
Opraveno!
Ať žije Santa María!
Do háje.
To je rozestavení.
- Čí? - Kdy?
- Potřebujeme vidět ukazatele yardů. - Kdo je první?
Yard za yardem.
Panebože. Oni se pomátli.
Pánové!
Potřebujeme jen dva týmy.
Nečetli jste pravidla.
Kdo u vás bude rozehrávat?
Doprostřed. A kdo u vás?
Rozestupte se trochu.
To oni týmy povedou.
Nic víc dělat nemusíte.
Můžeme začít?
Třicet šest!
- Třicet šest! - Pozor, hra!
- Utíkej! - Běž!
- Třicet šest! - Pozor, hra!
Hej, Jorge!
Jorge!
Třicet šest!
To dáš, Benjamíne! Běž!
Slyšíš mě?
Jo, Pepe. Slyším tě.
Opakuju. Slyším tě.
Slyšíte mě?
- Jo, slyšíme. - Hned jsem tu.
Rychle.
Funguje to!
- Done Claudio! - Claudio!
To máme ale krásně, co, done Claudio?
Smůla, doktore.
Máme tu jen pevnou linku.
Internet?
- Wi-Fi? - Máme internetovou kavárnu.
Ale funguje jen občas.
Zvyknete si.
- Sklapni. - Co?
Zase ale splynete s přírodou.
Už jedou!
- Na místa! Rychle! - Pohněte!
Modří sem.
To snad ne!
Ty jo!
Ne.
No to mě podrž. Americkej fotbal?
Jasně. Je to oficiální sport Santa Maríi.
- Fakt tu hrajete fotbal? - No jasně.
Je to tradice. Máme i ligu, viď?
No jo.
To je zvláštní.
Quarterback a takhle se zastavit?
Jo...
Je to hvězda týmu.
Má jedinečnou taktiku.
Je to ďábel!
Asi mu to pomáhá.
Můžeme tam?
- Ne. - No tak.
- No tak, jedeme. - Ne.
- Pojeďte. - No...
Otoč to.
- Jsi blbej nebo co? - Ne.
- Jedou sem! - Do háje.
- Už tu budou! - Do formace.
Na místa!
Třicet šest!
Jorge!
Utíkej, Benjamíne! Běž!
Běž!
Utíkej!
Co to dělá?
Vyhráli jsme!
Asi byl nadšený, protože zápas skončil.
To je ale škoda.
Dobrá práce! Jdeme slavit!
- Vyhráli jsme! - To vyhrály oba týmy?
- Vyhráli jsme! - Vyhrál sport!
Skočila sezóna.
Každý je vítěz.
Vyhráli jsme!
- Díky. - Pomůžu vám.
Pánové.
- Díky. - Není zač.
Vítejte v Santa Maríi,
městě laskavosti, kde žijeme beze strachu.
Jak sám vidíte, hotový ráj na zemi.
SANTA MARÍA LOKALITA SVĚTOVÉHO DĚDICTVÍ
Opatrně.
- Díky. - Dovolte, abych vám představil...
Dost.
Svatá María, patronka našeho města.
- Co říkáte? - Krásná.
Tudy.
Díky.
V klidu se zabydlete
a my vám přineseme zavazadla.
- Moc děkuju. - Nemáte zač.
Kdybyste něco potřeboval,
bydlím tamhle vzadu.
Buďte jako doma a užijte si pobyt.
VÍTEJTE, DR. MATEO
- Ahoj. - Ahoj, jaká byla cesta?
Jsem mrtvej.
To teda bylo něco.
A co město?
Ostrov?
Je prťavej.
A Hernán?
Germán.
Ten je fajn.
Milej, ale divnej.
A co dům?
Dům?
To je hrůza.
Odpornější vybavení jsem neviděl.
Ani si neumíš představit, na jakej obraz teď koukám.
Jakej obraz? Tys ho nesundal?
Co děláš?
Chystám se ven. Jdu na jídlo do tvý oblíbený restaurace.
Co bych dal za kuřecí tikka masalu.
Co říkal?
Kuřecí tikka masala.
Kuřecí tikka masala. Utíkej do kuchyně!
- Do který? - Do hospody.
Běžím.
Kuřecí tikka masalu!
- Kuřecí tikka masalu. - Jakou tikamasu?
Kuřecí tikka masalu. Je to doktorovo oblíbený jídlo.
Kuřecí tikka masala.
Kuře na indický způsob.
Dobrý den.
Nevíte, kde tu najdu nějakou restauraci?
Je tu jen jedna.
Minul jste ji. Musíte touhle ulicí zpátky.
Dobře, díky.
Jmenuju se Mateo.
- Já jsem Ana. - Těší mě.
Brzy nashle.
Máte něco s kuřetem?
SPECIALITA DNE KUŘECÍ TIKKA MASALA
Kuřecí tikka masala?
To si dám, prosím.
Dobrý den. Na zdraví.
Dobrou chuť, doktore.
Vítejte.
Na první den to ušlo.
Benjamín měl pravdu.
Není nic lepšího než pocit, že máte štěstí,
když najdete peníze.
Dobré ráno.
Neměl bych tu být, ale chtěl jsem vás přivítat a představit se.
Jsem Benjamín.
A tohle je můj dům.
- Jak se daří? Rád vás poznávám. - Jo.
Díky za přístřeší.
Máte velice...
výjimečný dům.
Co tu všichni dělají?
Přišli na vyšetření.
Fajn. Potřebuju kafe.
Kde máte kávovar?
Ne, myslel jsem espresso.
To je ono.
Dobře, pane Delfino. Hluboký nádech.
A výdech.
Výborně.
Otevřete pusu.
Pořádně.
Ještě víc.
Výborně.
- Bolí to? - Ne, pane doktore.
Mám atletickou nohu.
Pořád mě svědí.
A šíří se to.
Už to není jen noha,
ale spíš celá končetina.
Bojím se, že se to bude šířit dál.
Rozumíte?
Chcete to vidět?
Podívej na tu stříkačku!
Co potřebujete?
Předepište mi antikoncepci, pane doktore.
Prosím.
Anito.
- Dobré odpoledne. - Ahoj, Germáne.
Chtěl jsem ti říct, že...
jsem od tebe viděl odcházet doktora.
No a?
Nic.
Nic na tom není.
Není žádný tajemství, že je to fešák.
A...
Líbí se ti?
Je zasnoubený, Germáne.
Jo, ale stejně se ti líbí, co?
Nestojím o přítele.
V práci toho mám nad hlavu. Nepřijedu.
A o víkendu?
Měsíc bez tebe nevydržím.
Promiň. Nemůžu za to, že tě tam poslali.
Zavolám zítra.
Dobré ráno.
To se podívejme.
Zabydlel jste se, doktore.
Výborně.
Jak to šlo v ordinaci?
Tímhle tempem nevydržím ani týden.
Doktor říkal, že ho za den navštívilo 40 lidí.
A že takový tempo nevydrží.
Prý viděl věci, jaký za celej život neviděl.
Řekl, a to cituju:
„Mám pocit, jako bych se vrátil do středověku.“
Do středověku! To je skoro 500 let zpátky!
Jo.
Tak si ho chcete zaháčkovat?
Kdo má atletickou nohu?
Jorge!
A jak jsi došel k tomu,
že ho tvoje nechutná plíseň přiměje zůstat?
Už to svědění nevydržím.
- Ani ten smrad. - Dost, sakra.
Odteď budu rozhodovat já, koho doktor vyšetří.
- Je to jasný? - Jo.
Dobře.
Kdo potřebuje?
- Já. - Já.
Já chci taky.
Jorge!
Říkal jsem si...
Jo, já vím.
Už nebudu doktorovi ukazovat nohy.
Ne, o to nejde.
Máš rád hudbu, viď?
- Jo. - Paráda.
Zahraj doktorovi nějakej rock-and-roll.
Má ho rád.
To ne. Já rock nesnáším.
Hraju cumbii.
No, a co cumbia-rock, rock-cumbia?
Muzika jako muzika.
Spolíhám na tebe.
Ne! Nesnáším rock!
Neboj. Bude se ti to líbit.
Sám se budeš divit, uvidíš. Díky!
Jsem tu tři dny a už to nemůžu vystát.
Zavolám šéfovi, jestli bych se nemohl vrátit.
Ještě se ozvu, zlato.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Kdo to je?
Nemocnice.
Aha. Dobré ráno.
Můžu mluvit s doktorem Peñou? Tady doktor Mateo Suárez.
Ano. Moment.
- Co budeme dělat? - Jen klid.
Doktore Suárezi?
- Ano. - Doktor Peña se na vás moc zlobí.
Říkal, ať už mu nevoláte.
Jestli ještě zavoláte, neobtěžujte se vracet.
Krásný den, doktore.
Dobrý den, pane doktore.
- Dobré ráno. - Jdu na vyšetření.
Jistě. Pojďte dál.
Koukám, že si vás našli komáři.
Ani mi nepovídejte. Pojďte dál, prosím.
- Haló, pane Hernándezi? - Ano.
- Dobrý den, u telefonu Germán Herrera. - Kdo?
Germán ze Santa Maríi.
Kde chcete stavět balírnu.
Ano. Pamatuju si žádost vašeho města. O co jde, Germáne?
Chci vám říct, že máme doktora,
který se nám upíše natrvalo.
To vám moc přeju,
ale vypadá to, že závod vybudujeme v Catalině de Ríos.
Udělali nám skvělou nabídku a...
Taky vám můžeme udělat skvělou nabídku.
Poslyšte, Germáne...
Zaplatili nám velkorysou osobní zálohu.
Kolik taková velkorysá osobní záloha dělá?
Co? 500 000 pesos?
Řekli si o úplatek.
Tak to chodí, Benjamíne.
- Všude je to stejný. - To je kupa peněz!
Ale splatíme to,
až prodáme ryby, ne?
- Jo. - Tolik peněz neseženu.
Je to půjčka, Benjamíne.
To mi šéf nikdy neodsouhlasí, Germáne.
Tvůj šéf?
Nemůžeš to rozhodnout sám?
Jsem takhle blízko, aby mě nahradil bankomat.
Sám jsi dávno bankomat.
Podívej se na sebe!
Co tím naznačuješ?
Jsem manažer téhle banky už 12 let.
A prosím...
Hrajte to se mnou. Nahrávají nás.
Vážně myslíš, že si ten záznam někdo pouští?
Dobrý den. Co pro vás mohu udělat?
Benjamíne.
Prosím.
Aha. Půjčku.
Kolik si chcete půjčit?
Nakopeme ti prdel!
- Počkej. - Sakra.
Jméno?
Našli jsme způsob, jak odposlouchávat jeho hovory...
Ahoj.
- Co tady děláš? - A vy?
- Co to schováváš, Anito? - Nic.
Nic.
Ukaž.
Abys nebyl smutnej, až to uvidíš.
Nemůžu ti to ukázat.
Je to velice osobní informace, kterou bychom neměli zneužít.
No tak, Anito.
V mládí přišel o bratra. Vážně ho to poznamenalo.
Jako já.
Co?
Tvůj bratr není mrtvý, Germáne.
Jen odjel do Států.
A není to podobný?
Slib, že tu informaci nezneužiješ.
- Slibuješ? - Vy mu věříte?
Ať ti dá peníze, jinak se mu nedá věřit.
Fajn.
Chtěl jsi někdy odjet?
Ne, Santa Maríu bych neopustil.
Kdybych tu mohl každý den sedět a rybařit,
taky bych neodjel.
Kolik ti je?
Třicet tři.
Proč?
Já jen...
Tolik by teď bylo bráchovi.
Před pár lety umřel.
To mě mrzí.
Taky mi umřel bratr.
Když mu byly čtyři.
Měli jsme nehodu a...
sanitka přijela pozdě.
Proto jsem doktor.
Abych mohl zachraňovat životy.
Normálně o tom nemluvím.
Já taky ne.
Je vždycky tak těžký něco chytit, nebo jsem lempl?
Ne, jen to chce trénink.
Uvidíš.
Chytili jste něco?
Ještě ne, ale přijde to.
Než odjedu, něco chytím.
Slibuju.
Na památku našich bratrů.
Jak říkám, chce to trpělivost.
Stydí se.
Jo. Líbíš se jí.
- Cože? - Řekla mi to.
To jsi přehnal.
Můžeme?
Poslouchej ten hlas.
Uběhlo pár dní
a náš plán začal fungovat.
Svět patří těm, kteří vytrvají, ne?
Mateo se chystal spolknout návnadu.
Done Claudio! Přeju hezkej den.
Jelo v tom celý město.
Dilly.
Quesadilly.
Ale navzdory našemu nasazení
dolehla na doktora samota.
Říkalas, že přijedeš za deset dní.
- Už víš, kdy to bude? - Netuším, zlato.
Stýská se mi.
Řekni, co bys mi udělal, kdybys tu byl.
- Co bych ti udělal? - Jo.
No...
Nejdřív...
bych ti políbil krk.
Pak...
Pohladil bych tě po rukou
a po zádech.
Jo?
A po nohou.
- Jo. A co dál? - Co kdyby ses svlíkla?
Už jsem nahá.
- Výborně. - Co teď?
Teď...
Vytáhnu svoje nářadí.
Nářadí?
A co s ním uděláš?
Tak už mi to řekni.
Jo, řekni jí to.
Pohladil bych ti chodidla.
Chodidla?
- Máme to zapisovat? - Jo.
Albo,
co myslel tím nářadím?
Svou výbavičku.
- Jakou? - Consuelo...
Tuhle mám nejradši.
Než na nás zapomenou,
do dějin se zapíšeme.
Nebudeme se plazit po kolenou.
Naše duše za to nemůže.
Než na nás zapomenou,
prorazíme zeď hlavou.
Budeme hledat...
Zdravím.
Co se děje?
- Ahoj, Vero. Jak se máš? - Germáne.
Tak máš to, nebo ne?
Omluv mě.
Tys ji zmrazil?
Není úplně zmrzlá.
Do háje.
Měj se.
Ten se mi snad zdá.
Trpělivost.
Brzo zaberou.
- Germáne. - Co?
- Zabrala? - Jo.
- Fakt? - Jo.
Tak jo.
- Co mám dělat? - Navíjej.
Rozhodně, ale s klidem.
Dělej.
- Je těžká. - Zaber.
Tady je!
Mám ji!
Je...
strašně studená.
- Jo. - Je zmrzlá.
Tak to je ještě lepší úlovek. Zabrala z hloubky.
- Tvoje první ryba. - Jo!
- Moje první ryba. - Blahopřeju!
Tady je tvůj úlovek.
Takovej macek?
Připíjím na tvůj první úlovek!
Na zdraví!
Díky.
Dobrý večer, úžasní obyvatelé Santa Maríi.
Dnes večer oslavujeme vodu a ryby.
A kdy jindy než dnes představit novou kapelu Tropická bouře.
Abyste na nás nezapomněli, pořádně vás roztančíme.
Bavte se.
Bravo!
Doktore.
Nakreslil jsem vám obrázek. Snad se vám bude líbit. Váš první úlovek.
Moc děkuju.
Než na nás zapomenou,
do dějin se zapíšeme...
Úspěch je vždy hořkosladký.
Chtěl jsem tančit, ale byl jsem rozpolcený.
Germáne.
Pojď si zatančit.
Chceš? Tak pojď.
Než na nás zapomenou,
prorazíme zeď hlavou.
Budeme hledat, co zbylo.
Je jedno, jestli to byl náš život.
Germáne.
Ahoj, Anito. Co je?
Nebojíš se?
Cože?
Že Mateo zjistí, že je to celý lež.
Ne, jak by to zjistil? Neřekneme mu to.
Máme vítězství na dosah.
Musíme s tím přestat.
My tu balírnu potřebujeme.
Prosím tě.
Já vím, ale jestli mu máme ublížit, nestojí to za to.
Teď nemůžeš vycouvat, Anito.
Končím s tím.
Jak to myslíš? Prosím tě, neříkej mu to.
Nezahazuj, co jsme dokázali.
Slib mi to.
No tak, slib mi to.
- Neříkej mu to. - Dobře.
Zase to zamítli.
- Proč? - Proč?
Zaprvý, protože je to fůra peněz. Zadruhý, protože nemáme kolonku
„Úplatek“.
Není to úplatek.
Ale je.
- Není. - Je.
- Není. - Dost.
Vážně jsi zdejší manažer?
- Jo. - To těžko.
- Nevěřím, že jsi manažer. - Ne?
Manažer by si nenechal říkat, co má dělat.
Manažer zařizuje, navrhuje a rozhoduje.
Děláš to? Ne, protože jsi...
- Neříkej to. - ...pitomej bankomat.
Koukni na sebe.
Je to klasika.
To se mi líbí. Dobrý.
Co se ti stalo?
Upadl jsem.
Kdo tě zašil?
Jelikož je Santa María
pět hodin od nejbližší nemocnice,
neměli jsme zrovna na výběr...
Řezník. Věřila bys tomu?
Ten tu zašívá lidi, protože ví o lidský anatomii nejvíc.
Nevím, jestli si myje ruce.
K porážení prasat ještě zašívá lidi.
Řezník šije lidi?
Je možný, že to udělal.
Každý má právo na lékařskou péči.
Lucío?
- Ano? - Posloucháš mě vůbec?
Mám zpoždění.
Promiň, že tě obtěžuju problémy mýho malýho města.
Večer ti zavolám, jo?
Dobře.
Zatím.
Jsem zvědavá, jak ji sem přestěhuješ.
Mau.
- Jeho nejlepší kamarád. - Z nemocnice.
Borče!
Můžu mít prosbu?
Nahrál bys mi sobotní zápas?
- Nemůžeš se koukat tam? - Ne.
To musí být fotbal.
Určitě.
Kdo má tu věcičku, co chytá televizi?
Susy.
Susy chytá všechny kanály.
Dovezla si ji ze Států.
- Půjčíme si ji na sobotu do hospody. - Dobře.
- Jak se vede? - Dobrý.
Neviděl jsi Lucíu?
Proč?
No...
Chová se teď divně a...
Nevím.
Dohlídl bys na ni?
- Tak jo. - Neboj, dám na ni pozor.
Mluvil jsem s balírnami a máme problém.
Ale buďte v klidu.
Dobrá zpráva je, že to společnými silami
můžeme napravit.
Plán je následující...
Vítejte, pane Hernándezi.
Vítejte v Santa Maríi.
Díky.
Ano, ale podle sčítání lidu
má Santa María 110 obyvatel.
To musí být technická chyba.
Komu věříte víc?
Nějakým číslům, nebo někomu, kdo se tu narodil, vyrostl a žije tady?
K uskutečnění a upřednostnění našeho projektu
je podmínkou, aby tu žilo minimálně 210 lidí.
Já vím.
Myslíte, že bych tohle všechno dělal, kdyby tu nežilo 225 lidí?
Promiňte. Nevím, co víc vám říct.
Poslyšte.
Kolik myslíte, že tu sedí lidí?
Tipněte si.
Kolem 100, možná 120.
Dobře a teď pojďte se mnou.
Pojďte.
Tudy.
Opatrně.
- Tudy? - Ano, tamhle.
Díky.
Jdeme!
- Rychle! - Jdeme.
Pohyb!
Co se to děje?
Je osm. Začíná telenovela.
Rychle!
No tak! Sedněte si!
- Promiň! - Rychle!
Rozdejte desky a fazole.
Dělejte!
- Násoska! - Bingo!
Promiňte, pokračujte.
Kolik jste napočítal tady?
- Nevím. Asi sto. - Jo.
Ne?
Tak vidíte.
Dobře.
Skvělý!
Vidím, že jste nelhal,
takže projekt zahájíme.
Mluvili jste o mé osobní záloze?
Mluvili. A ještě tenhle týden budeme peníze mít.
Určitě.
- Perfektní. - Doprovodím vás k lodi.
Kde byla ta hospoda?
Hospoda? Proč se ptáte?
Nechal jsem tam klobouk.
S tím si nelamte hlavu. Zaběhnu tam.
Není třeba, dojdu si tam. Kudy to bylo?
- Tudy a pořád rovně. - Tudy?
- Ano. - Díky.
- Počkám tu. - Dobře.
Všichni do hospody!
Doktore!
Margarito.
Kde jsou všichni?
Je po osmé.
Koukají na telenovely.
Ten je můj.
Ale bylo to jako „och“?
Nebo spíš jako „ach“?
Spíš jako „ach“.
A?
Vědět to, dával bych větší pozor.
Tak co?
Banka zase zamítla půjčku.
Fakt jsi bankomat.
To byl receiver.
Hezký.
- Jo! - Jo.
- Jo.
- Jo! - Jo.
První down a deset.
Nádhernej zápas.
Neuvěřitelnej.
Jdu s pískem.
- Oba? - Běží tamhle.
Už to nevydržím. Je to horší než poslouchat rock.
Já tu hru nechápu.
To se nedá pochopit.
Jak tomu můžou říkat sport?
Jen idiot by běhal jako...
Tiše.
- Chuyi. - Jo.
Dej tam fočus.
Margarito, přepni to.
Dělej.
Tento zápas...
- Jo. - Jo.
Ne.
Jo!
Jo.
Gól!
Stačí.
Už jde. Přepni to.
Jakej „gól“?
Co jsem propásnul?
Vykopávač vykopl.
Kopnul a pak bum.
Máme bod.
Úžasný.
Nádhera.
A běžec běžel.
Běžel a bum. Další bod.
Neskutečná podívaná.
Krása.
Benjamíne.
Ty jsi na plech.
Strašně se zřídil.
- Kohout! - Kykyryký!
No to mě podrž.
Pokaždý...
Přijdu sem a najdu peníze.
Ty máš ale štígro.
- Kéž bych měl takovou kliku. - Benjamíne.
Už mlč.
Ne.
Je nám tu náramně.
Máme úžasnej den!
- Na zdraví! - Na zdraví!
Na zdraví! Ne, na Santa Maríu!
Na zdraví!
Santa María, světový dědictví!
Ryba zabrala.
Slyšel jsi, co říkal?
„Je nám tu náramně.“ To řekl.
Koukám, že je na prachy.
Zabralo to.
Ne.
Když mu tu práci nabídneme teď,
odmítne.
Přichází nejtěžší fáze.
Chytit rybu na udici je snadný.
Ale přesvědčit ji,
že jí na souši bude líp, to je těžký.
Jakmile ji přesvědčíš,
skočí ti do lodi sama.
Dobrovolně.
Tak co uděláme?
Lencho.
Co děláš příští dvě hodiny?
Nedal by sis panáka?
- Na zdraví, doktore Salasi. - Na zdraví.
Vítejte v Santa Maríi.
- Ahoj, Margarito. - Ahoj.
Ahoj, Georgi.
Můžu dostat pivo?
Jasně.
Hele, kdo to je?
Doktor.
Chtěl by k nám nastoupit nastálo.
Prej zvažuje pětiletou smlouvu.
A prej je fakt dobrej.
Margarito... Rád tě vidím, Mateo.
Další rundu, prosím.
Zapomněl jsem ti říct, že zítra máš volno.
Doktor Salas tě zaskočí.
Děkuju.
Tak nezajdeme na ryby?
- Zítra? - Jo.
Fajn.
Patnáct, šestnáct...
Už jde.
Na každýho se dostane. Kdo je další?
Dobře.
Ahoj.
Můžeme?
Sakra, já zapomněl. Promiň.
Mám s doktorem Salasem spoustu práce. Ordinuje u mě doma.
Vidíš tu frontu?
Aha.
- Tak příště. - Jo.
Ale na tuhle udičku se chytá dost těžko.
Občas účel světí prostředky.
Osud Santa Maríi byl v našich rukou a došli jsme tak daleko.
Slečno, volám vám, protože odmítáte žádost o půjčku,
kterou považuji za legitimní.
Mám tu žádost před sebou, Benjamíne.
Je to v Santa Maríi. Nemáte nic, čím byste mohli ručit.
Ano, slečno.
Pracuju pro vás už 18 let.
Tvým úkolem je proplácení dávek.
Je to prosté. Víc po tobě nechceme.
Ale rád bych...
Nechci znevažovat tvou loajalitu,
ale pamatuj, že jsi nahraditelný...
- Neříkejte to. - ...bankomatem.
Řekla to.
Co to je?
Naše půjčka.
Schválili ji?
Ne.
Já ji schválil.
Cože? Jak?
Budeme muset našetřit balík, abychom to splatili,
ale určitě to zvládneme.
Germáne.
Co to je?
Můj životopis.
Potřebuju práci v balírně.
Moc děkujeme, chlape.
Díky.
Děkujeme.
Jsem ráda, že všechno funguje.
Vrať se.
Stýská se mi po tobě.
Pořád se na mě zlobíš?
- Haló? - Marío.
Co máš na sobě?
Šaty, cos mi dal k narozeninám.
A pod nima?
Co?
Co máš pod nima?
- Jak to šlo? - Hele.
Mateo volal Lucíe, ale nebyla u telefonu.
Přesně tak.
Tak jí nechal dlouhej vzkaz.
Jo.
Pak začal mluvit o chodidlech
a o nářadí.
Což nás zmátlo.
Pak začal mluvit o oleji.
- K věci. - Počkej.
Byla u jeho nejlepšího kamaráda Maua.
U Maua.
- Nejlepšího kamaráda. - Kamaráda.
A zjevně i jejího.
Samo sebou.
Abych to shrnula.
Podvádí ho s ním už tři roky.
S nejlepším kamarádem.
S Mauem. Tři roky.
Tři roky.
Takže se rozešli.
- Rozešli se? - Rozešli se?
Rozešli se.
A je to.
Nemá důvod se vracet.
- Může tu s náma zůstat. - To nás právě napadlo.
Přesně.
Tak na zdraví!
Na zdraví!
- Nám nedáte? - Ale dáme.
- Tady máte. - Díky.
- Tak na zdraví. - Na zdraví.
Mateo.
Náročnej den?
Rozešel jsem se s Lucíou.
Co se stalo?
Celou dobu...
S mým nejlepším kámošem.
Jak jsem si toho mohl nevšimnout?
Určitě o tom věděli i další kamarádi. Všichni mi lhali.
Chápeš to?
Určitě se mi celou dobu posmívali za zády.
Jdu si lehnout.
Opatrně.
Simóne.
Simóne!
Simóne.
Kdo je to?
Duch.
Fajn.
Ne, Germán, ty pitomče.
Já si říkal.
Upíše se nám.
Germáne.
Dobrý večer.
Dobrý večer, Vero.
Zdržíš se dlouho?
Ne, za chvíli jsem pryč.
Co si vzít ty svý konspirační teorie do vlastní postele?
Simóne.
Přemýšlel jsi, co bude, až se upíše?
Co se stane, až mu dojde, co jsme zač?
Že to celý byl podvod?
Že jsme mu měsíc lhali?
Celej měsíc.
Byly to nevinný lži.
Ale lži,
ať už velký nebo malý,
vždycky všechno zničí.
Máme dvě možnosti.
Buď rybu hodíme zpátky do vody a pustíme háčkování z hlavy,
nebo budeme následujících pět let
každej den předstírat, že jsme město, za jaký nás Mateo má.
Ne!
Já rock pět let poslouchat nebudu.
Co?
Jen si ten kravál zkuste poslouchat každej den.
Sláva Panně Marii.
Neposkvrněné.
Promiňte.
Nechtěl jsem vyrušovat. Nevěděl jsem...
To nic, Mateo.
No...
Jen jsem chtěl...
Chtěl jsem vám říct,
že ačkoli nebylo snadný si tady zvyknout, za ten měsíc tady
jsem v Santa Maríi našel
něco neuvěřitelně skutečnýho.
Na nic si nehrajete.
To se často nevidí.
Člověk se nemusí ptát, jak se máte.
Pozná to
obyčejným pohledem do očí
a z vašich upřímných úsměvů.
Nic neskrývají.
Jsou skutečný.
Asi tak.
Chci vám říct, že bych rád...
Že chci
být váš doktor.
Děkujeme, Mateo.
Ale...
Problém je,
že už novýho doktora máme.
Proč to udělal?
Protože mu na něm záleží.
Omlouvám se.
- Moc mě to mrzí. - Ne.
Chápu.
Nebudu dál zdržovat.
Jdu se rozloučit.
Kéž bych tě stihl líp poznat.
Germán mi řekl
o tvých citech.
Co prý cítíš
ke mně.
Co mám cítit?
Říkal, že se ti prý líbím.
Germán.
Mateo...
lhali ti.
My všichni.
Co jsi tu zažil, nebylo skutečný ani upřímný.
Kde máte smlouvu s doktorem?
Smlouvu?
- Poslali jsme ji poštou. - Nic jsem nedostal.
- Určitě máte kopii. - Ano, tady je.
Teď máme průšvih.
Co je touchdown ve fotbale?
- No... - Nemáte tušení.
Od začátku jste mi lhali?
Ne, Mateo.
Jak zemřel Germánův bratr?
Při porodu.
Při porodu?
Ne?
Proč, Germáne?
Proč mi nikdo neřekne pravdu?
Jakou pravdu, Mateo?
Poslyš.
Počkej, Mateo!
Stůj!
Mateo!
Poslouchej mě.
Už dlouho nežijeme, ale jen přežíváme.
Jako by
z nás někdo vymačkal život.
Největší povyražení je pro mě čekat ve frontě na cizí podporu.
A víš, co zkasíruješ s těma penězma?
Stud.
Města jako tohle
upadnou do zapomnění. Seberou nám ryby,
naši úrodu a všechno, na čem dřeme.
A pravdou je, že bez doktora nepřežijeme.
A že jsem ho neuměl sehnat,
abych zdejším 120 lidem zlepšil život.
Říkal 120?
Ne, 220.
Omlouvám se, že jsem ti lhal,
ale snažil jsem se zachránit město.
Nechceme doktora.
Chceme tebe, Mateo Suárezi.
- V pohodě, doktore? - Jo, dobrý.
Kam jedete?
Já nikam.
Zadřel se mi motor.
Takovej je život.
Každej den odplouvám
a nikdy se neohlídnu na západ slunce nad městem.
Podívejte na tu krásu.
Je to jasný.
Když se nám život zastaví,
teprve tehdy spatříme skutečnou krásu.
Krásu, kterou bereme jako samozřejmost.
Než si uvědomíme, že slunce svítí i skrz trhliny.
Nemám pravdu?
Co se stalo?
Naučíš se hrát americkej fotbal?
Ne.
Domluveno.
Budu váš doktor.
Dejte mu panáka!
Doktor!
Ať žije doktor!
BALÍRNA RYB SANTA MARÍA
Nejdřív jsme splatili půjčku bance,
abychom Benjamína vytáhli z toho průšvihu, co si na sebe ušil.
Balírna nám nakonec změnila život.
Máme, co si zasloužíme.
A víte co?
Víc nepotřebujeme.
Když už jsme ztratili naději
a mysleli, že o náš ráj přijdeme,
poradili jsme si jako správní místní,
pořádnou týmovou prací.
Sto dvacet sjednocených lidí dokáže víc než milion ve při.
Americký fotbal jsme už víckrát nehráli.
Díky Aně se znovu otevřela škola. Děti sní, že se stanou doktory,
inženýry a astronauty.
Život v ráji zase dával smysl.
S rybami přišly peníze a vrátili se příbuzní.
- Vůbec ses nezměnil. - Ty taky ne.
Pablo, můj brácha.
- Ahoj. - María.
Ahoj, Marío.
Rodina je zase pospolu.
Nedokážu vám ani popsat, jakou radost člověk má,
když se po šichtě, kdy už bolí i mrkat,
vrátí domů.
I když aspoň já
mám ještě energii na další věci.
Nebudou z nás boháči,
ale celým svým srdcem přísahám,
že jsme spokojení a šťastní.
Ryby, peníze,
láska, rodina, přátelé.
A tyhle noci plné hvězd, co osvětlují ten náš ráj na zemi.
Co víc si přát?
JAK ZAHÁČKOVAT DOKTORA
Překlad titulků: Michael Novotný