Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ПРИМАНКА ДЛЯ ЛІКАРЯ
Я розкажу вам секрет життя в раю під назвою Санта-Марія.
Це маленьке містечко з серцем розміром з футбольне поле.
Сто двадцять щасливих людей
живуть у цьому рибальському оазисі.
Дитиною, я завжди хотів рибалити з батьками.
Вони проводили години на човнах.
Кидали рибальські сітки і поверталися зі здобиччю.
Вони працювали з ранку до смеркання.
Можливо, це не звучить надзвичайно.
Це правда, ми не були багатими.
Але нам поталанило з нашим життям.
Ми були щасливими і більшого не потребували.
Принаймні так мені казали.
А вночі,
коли всі зірки освітлювали небо,
Санта-Марія сяяла як ніколи.
Одного дня все раптом змінилося.
У сусідньому місті відкрили сучасне підприємство пакування риби
і вони залишили нас без риби.
І без грошей.
Наше місто мусило звикнути виживати місяць за місяцем
на кілька сентаво допомоги по безробіттю.
Без риби птахи почали відлітати,
шукаючи американську мрію чи кошмар.
Мій брат Пабло був одним з них.
Мене звати Герман і в моїх венах тече не кров.
А Санта-Марія.
Я ніколи не поїду звідси.
Германе, відчепися від собаки.
Це він мене зачіпає.
У той момент,
я не знав, що наше життя зміниться назавжди.
Як і історія нашого особливого міста.
Який гарний день!
-Так, Доне Клаудіо? -Германе.
Гарно.
-Доброго ранку. -Доброго, Аніто.
Доброго ранку, Сімоне. Як справи?
Добре, Аніто.
Тримай.
-Дякую. -Будь ласка.
-Ранку. -Доброго ранку, Германе.
Я візьму мамин теж.
Я не згодна, але це на тобі.
Дякую. Перепрошую, Аніто.
Привіт. Я прийшов отримати два чеки.
Ось мій.
А це моєї мами.
Я тисячу разів казав «ні».
Подивимося.
Ти бачив цей лист тисячу разів.
-Це незаконно. -Ні.
-Це незаконно. -Неправда. Є лист.
-Я можу втратити роботу. -Ні.
Якщо втратиш, я поголюся налисо.
Дякую.
Гроші в мене.
Їжа ще на місяць.
Що таке?
Дзвонив мій брат. У місті є робота.
Знову це, Маріє?
Так хочеш поїхати?
Якщо буде робота, то так.
-Але ми не можемо просто так поїхати. -Чому ні?
Бо це наш дім.
Так, але в нас тут немає роботи.
У нас є субсидія.
Хочеш далі жити, як злодії?
Продовжувати збирати урядові чеки не на твоє ім'я?
На моє ім'я.
Він на моє ім'я і в мене є довіреність на інший.
-За труп. -З погляду держави — ні.
Але з погляду на її могилу.
Я не працюватиму в місті, Маріє. Досить.
Робота для мене, Германе.
Я не можу далі так жити.
Вибач.
Ми скликаємо всіх на міські збори.
Усі на міські збори.
Сімоне!
Ми скликаємо всіх на міські збори.
Доброго ранку.
Хіба це не збори?
Де всі?
Застрягли в заторі.
Вони роками стоять в заторах.
Гаразд, то почнемо?
Я говорив вчора з компанією.
Якою?
Якою компанія?
Компанією пакування риби.
Компанія думає відкрити тут завод, щоб дати людям роботу.
-Чому в голосі немає щастя? -Бо цього не буде.
Але ви ж мер.
-Ви маєте щось зробити. -Нам потрібна та компанія.
Нам треба продавати рибу іншим містам.
Я намагався переконати їх
відкрити завод у Санта-Марії.
Схоже, цього недостатньо.
Я благав їх, Бенхаміне.
Але нам потрібен лікар.
Лікар!
Їхній страховик каже, щоб відкрити завод,
нам потрібен постійний лікар.
-То візьмемо одного. -О, Германе.
-Це Санта-Марія, прошу тебе. -То що?
Ми 15 років шукаємо лікаря, який захоче тут оселитися.
У цьому проблема. Треба припинити шукати і почати знаходити.
Добре, побачимося.
-Рамоне. -Геніальна ідея.
Ніколи про це не думав.
Має бути лікар, який захоче тут жити.
І ми знайдемо його.
Безперечно.
РЕСТОРАН «САНТА-МАРІЯ»
Спочатку мій брат, а тепер Марія.
Може, тобі пора покинути це місто?
Ні.
Це місто — мій дім.
Санта-Марія заворожила мене.
Я залишуся тут до останнього дня.
І що?
Марія поїде сама?
Передай цю.
Обережно. Ось так.
Ось і все.
Ось так.
Ось.
Рамоне.
Що ви робите?
Ми їдемо у відпустку.
З усіма речами
і меблями?
Зараз?
Маю гарну роботу в місті.
До того ж моя донька... Іди сюди, люба.
Їй потрібні окуляри.
У неї проблеми з зором, як у її мами.
Так, я мабуть геть незряча, якщо вийшла за нього.
А як же завод?
Щасти, Германе.
Що робитимемо, якщо знайдемо лікаря?
Як ми змусимо його залишитися?
Ми переконаємо...
Ні, ми його заманимо.
-Заманимо його? -Як?
Ми щось придумаємо, так?
Так.
Тобто, брехнею.
Аніто, хіба ти не хочеш, щоб місто було, як раніше?
З компанією, яка не ладна виконати всього, що їм наобіцяла?
Що нам пообіцяла, Аніто.
Не забувай, це приносить користь усім.
Тобі, Сімону, місту.
Школі.
Школі, Аніто.
Ні.
Зітри «сім годин»
і напиши, що ми за три години від міста.
Три, шість, сім годин, різниці немає.
Щось іще?
-Ще щось? -Ні.
Я видрукую.
Стільки листів.
Ми прочесали жовті сторінки в пошуках лікарів, які приїдуть сюди жити,
у наш тропічний оазис.
Наш новий відділ зв'язку
почав працювати.
Ми запечатали листи благословенною слиною...
ШАНОВНИЙ ДОКТОР МОРА
...і відправили їх, як діти Миколаю,
сподіваючись отримати щедрі подарунки.
Усе місто просило одну річ.
Лікаря, який допоможе нам відкрити власний завод.
Стільки листів.
Ми не здамося.
Ми змінимо життя одного з них і вони ще цього не знають.
-Лікарю, вони чекають у 12 кабінеті. -Я йду.
ШАНОВНИЙ ДОКТОРЕ ЛОПЕС
Є щось?
Дякую, Аніто.
Присягаюся, кохана. Сьогодні той день.
Я впевнений, що отримаю посаду в лікарні.
Отримаєш. Ти тяжко працюєш.
Ти її заслужив.
Я така рада. Люблю тебе.
-Прошу. -Дякую.
Дивимося гру завтра в мене.
Якщо Ковбої програють, твій дім стане моїм.
Цього не буде.
Суаресе.
Докторе Суаресе,
ви завжди були дуже здібним.
Ви завжди були поруч з пацієнтами.
У вас бездоганна медична карта.
Однак, зважаючи на обставини,
я маю віддати посаду іншому лікарю.
Хто її отримає?
Вони віддали посаду Мау.
Мені шкода, коханий. Повірити не можу.
Добре,
побачимося на вечері.
Вал у місті, я хочу з нею зустрітися.
Лусіє, я забронював столик місяці тому.
Як? Неможливо.
Клянуся, це не я!
Я не знаю, що зі мною було.
Добре, що я не віддав тобі посаду.
Ти обісцяв мою машину.
Ти чудовий лікар
і хороша людина, тож я не заберу твою ліцензію.
Поки що.
Якщо хочеш працювати тут, їдь у це місто.
Санта-Марія, 120 мешканців.
Ти будеш їхнім лікарем місяць.
Ні.
Та ну, босе.
-Ви не можете. -Краще втратити ліцензію?
Ви не можете мене відправити.
Ти їдеш у понеділок.
Їде лікар.
Ми скликаємо всіх на міські збори.
Треба полагодити дзвінок.
Цей динамік лайно.
Ніхто не прийшов на збори лагодити.
Чорт.
Агов, Санта-Маріє!
Там міські збори!
У нас збори, чорт забирай!
Давайте. На збори.
Всі на збори!
Пішли!
Давайте.
Давайте дещо прояснимо.
Якщо чуєте динаміки церкви,
це означає міські збори.
Ось.
В Санта-Марію на місяць приїде лікар.
У нас є рівно місяць,
щоб переконати цього лікаря підписати довгостроковий контракт.
Якщо лікар підпише,
у нас точно буде пакувальний завод.
-Це ще не точно. -Так, точно.
Ячна річ. Чого це ні?
У нас знову буде робота.
І з часом ми створимо кооператив і станемо власником компанії.
Хто ще хоче послати щомісячні чеки до бісової матері?
Продавати власну рибу.
Хочете повернути чоловіків із США?
Треба нанести наше місто на мапу.
Замість того, щоб іти
просити гринго дати долар чи два,
без сім'ї, ледве розмовляючи мовою.
У нас є місяць,
щоб переконати лікаря,
що Санта-Марія — найпрекрасніше місце у світі.
Бо це так!
Так!
У нас є місяць, щоб переконати доктора Матео Суареса,
що Санта-Марія — це те, чого він чекав.
У нас є місяць, щоб він закохався у Санта-Марію.
Так!
Ну ж бо!
Продається тамале!
Моле, солодкий і чилі!
Розбирайте тамале!
Це має бути любов з першого погляду.
Ти маєш рацію.
Нам треба прибрати місто.
ПРИБИРАННЯ МІСТА РЕМОНТ ЦЕРКВИ
Знаєш, що було б чудово?
Він має знайти гроші. Немає нічого кращого, ніж знайти гроші.
Навіть якщо це п'ять песо. Ти щасливий на кілька днів.
Ти щасливчик.
Ось як його заманимо.
Добре, гарна ідея.
Справді?
Давай, зроби це.
Який у нас бюджет?
Що ти маєш на увазі?
Ви відповідаєте за бюджет!
По-перше, як він сюди доїде?
Наші плоти його відлякають.
Ти маєш рацію.
Нам потрібна гарна баржа.
Ні, краще яхта.
Нам потрібен для нього найсучасніший будинок.
-Мій. -Твій?
-Він сучасний, але... -Але що?
Але жахливий.
Він найсучасніший у місті.
Такі будинки в містах. Як цей.
Які? Жахливі?
Це єдиний дім з телефоном.
Американський футбол.
-Сучасний. -Жахливий.
-Американський футбол.
Я читав про лікаря в інтернеті
і він фанат американського футболу.
Яка гра.
Ось це правила, поле і форма.
Це майже як футбол, так?
Так.
Гол! Ого!
Заберімо ворота.
Заманювати означає мати гарний вигляд і приємно пахнути.
Завойовувати.
Вивчати об'єкт бажання.
Розмовляти їхньою мовою.
Казати те, що вони хочуть почути. Робити їх щасливими.
Легко сказати «заманити», але це тяжка праця,
яка у випадку з Санта-Марією,
може бути досягнута лише командною роботою.
Вони думають, що ми ліниві, бо ми на виплатах.
Більше нікому не доведеться стояти в черзі.
Ми допомагаємо собі,
працюємо з ранку до ночі.
Вони побачать, на що ми здатні.
Як новий.
Рожеве, Консуело.
-Це майже білий. -Це рожевий.
Чудово!
-Що ми робимо? -Послухаємо його дзвінки.
-Навіщо? -Щоб краще його пізнати.
Полагодив!
Хай живе Санта-Марія!
Бляха муха.
Ось позиції.
-Чиї? -Коли?
-Треба бачити покажчики поля... -Хто перший?
Метр за метром.
Боже мій. Вони втратили розум.
Сеньйори!
Нам треба лише дві команди.
Ви не читали інструкції.
Хто кине з цього боку?
В центр. І з того боку?
Більше місця.
Вони очолюють кожну команду.
Це все, що ви мали зробити.
Можемо починати?
Тридцять шість!
-Тридцять шість! -Кидок!
Біжи!
Тридцять шість!
Гей, Хорхе!
Хорхе!
Тридцять шість!
Ти піймав, Бенхаміне! Біжи!
Мене чути?
Так, Пепе. Я тебе чую, повторюю.
Я тебе чую.
Мене чути?
-Так, чуємо. -Я скоро.
Швидше.
У нас вийшло!
-Доне Клаудіо. -Клаудіо!
Чудовий день, правда Доне Клаудіо?
Ні, Доку.
Тут лише стаціонарні телефони.
Інтернет?
-Вайфай? -У нас є інтернет-кафе.
Але воно працює лише іноді.
Ти звикнеш.
-Замовкни. -Що?
Зможеш зблизитися з природою.
Наближаються!
-На свої місця! Швидше! -Швидше!
Сині з цього боку.
Не може бути!
Боже!
Ні.
Повірити не можу. Американський футбол?
Так, це офіційний вид спорту Санта-Марії.
-Ви граєте в американський футбол? -Аякже.
Це традиція. У нас навіть є ліга.
Так.
Як дивно.
Ще не бачив, щоб квотербек так зупинявся.
Так...
Він зірка команди.
У нього унікальна техніка.
Гравець ще той!
Може, це йому допоможе.
Можемо піти?
-Ні. -Ходімо.
-Давайте, підемо. -Ні.
-Ну ж бо, пішли. -Ну...
Ідемо.
-Ти що дурний? -Ні.
-Вони пливуть сюди. -Чорт.
-Наближаються! -Займайте свої позиції.
На позиції!
Тридцять шість!
Хорхе!
Біжи, Бенхаміне! Біжи!
Біжи!
Що він робить?
Ми виграли!
Думаю, він зрадів, бо матч закінчився.
Шкода.
Молодці, командо! Відсвяткуємо!
-Ми перемогли! -Обидві команди?
-Ми перемогли! -Переміг спорт!
Це кінець сезону.
Ми всі виграли.
Ми виграли!
-Дякую. -Я допоможу.
Хлопці.
-Дякую. -Будь ласка.
Вітаємо в Санта-Марії,
місті добра, де живеш без страху.
Як бачите самі, шматочок раю.
САНТА-МАРІЯ СВІТОВА СПАДЩИНА ЮНЕСКО
Обережно.
-Дякую. -Дозвольте представити...
Стоп.
Свята покровителька нашого міста, Санта-Марія.
-Що скажете? -Дуже гарно.
Ідемо сюди.
Дякую.
Не поспішайте, облаштовуйтеся,
а ми принесемо ваші речі.
-Дякую. -Будь ласка.
Якщо вам щось потрібно,
я живу там позаду.
Влаштовуйтеся, насолоджуйся.
Давайте.
ВІТАЄМО, ДОКТОРЕ МАТЕО
-Привіт. -Привіт, як доїхав?
Я мертвий.
Ти не уявляєш, яка це дорога.
А як місто?
Острів?
Мініатюрний.
А Ернан?
Герман.
Добре.
Дуже милий, але трохи дивний.
І як тобі будинок?
Будинок?
Жахливий.
Найогидніший декор, який я колись бачив.
Ти навіть не уявляєш, на яке фото я зараз дивлюся.
Яке фото? Ти його не зняв?
Що ти робиш?
Збираюся виходити. Піду їсти у твоє улюблене місце.
Я б все віддав за курку тікка масала.
Що він сказав?
Курка тікка масала.
Курка тітка маслала. На кухню!
-Яку? -Ресторанну.
Вже біжу.
Курка тікка масала!
-Курка тікка масала. -Куратіка що?
Курка тікка масала. Улюблена страва лікаря.
Курка тікка масала.
Курка в індійському стилі.
Привіт.
Не підкажете, де можна знайти ресторани?
Тобто, ресторан?
Ви вже його пройшли. На цій вулиці, позаду.
Ясно, дякую.
Мене звати Матео.
-Я Ана. -Приємно познайомитися, Ана.
До зустрічі.
У вас є щось з куркою?
СТРАВА ДНЯ: КУРКА ТІККА МАСАЛА
Курка тікка масала?
Я буду її, будь ласка.
Привіт. Вітаємо.
Смачного, докторе.
Вітаємо.
Непогано для першого дня.
Бенхамін мав рацію,
немає нічого кращого, ніж думати, що ти щасливчик,
бо знайшов загублені гроші.
Доброго ранку.
Я не маю тут бути, але я хотів познайомитися.
Я Бенхамін,
власник цього будинку.
-Як справи? Радий знайомству. -Так.
Дякую, що прийняли.
Цей будинок дуже...
особливий.
Чому всі тут?
Вони прийшли на прийом.
Гаразд. Мені потрібна кава.
Знаєте, де кавоварка?
Ні, кавоварка для еспресо.
Так, це вона.
Чудово, пане Дельфіно. Зробіть великий вдих.
Видих.
Дуже добре.
Відкрийте рот.
Ширше.
Ще ширше.
Ось так.
Тут болить?
Ні, лікарю.
У мене мікоз стоп.
Постійно свербить.
І він поширюється.
Це вже не мікоз стопи,
це мікоз ноги.
Боюся, що він пошириться далі.
Розумієте?
Хочете глянути?
Гляньте на шприц!
Чим можу допомогти?
Дайте мені протизаплідні пігулки, лікарю, прошу.
Прошу.
Аніто.
-Доброго дня. -Привіт, Германе.
Я збирався тобі сказати, що
бачив, як лікар виходив з твого дому.
І що?
Нічого.
Тут немає нічого такого.
Мушу сказати, лікар — красивий чоловік.
І...
Він тобі трохи подобається?
Він заручений, Германе.
Але він тобі подобається?
Я не шукаю хлопця.
Коханий, у мене повно роботи. Я не приїду.
А вихідні?
Я не проживу місяць без тебе.
Вибач. Я не винна, що ти мусив їхати.
Я подзвоню завтра.
Доброго ранку.
Ви подивіться.
Ви влаштувалися, лікарю.
Дуже гарно.
Як ваші прийоми?
З таким темпом, я й тижня не протягну.
Лікар сказав, що прийняв 40 пацієнтів за один день!
І що він не витримає такого темпу.
Він сказав, що бачив те, чого не бачив у своїй кар'єрі.
Він сказав, і я процитую,
«у нього відчуття, наче він приїхав у середньовіччя».
Середньовіччя! Це майже 500 років тому, так?
Так.
Це ви так заманюєте?
У кого мікоз стоп?
Хорхе!
Ти думав, що показавши йому
свій грибок, переконаєш його залишитися?
Свербіж нестерпний.
-І запах. -Годі, чорт забирай.
Відтепер я вирішуватиму прийоми лікаря.
-Зрозуміло? -Так.
Гаразд.
Кому треба?
-Мені. -Мені.
Я хочу.
Хорхе!
Я собі подумав...
Так, я знаю.
Я не показуватиму ноги лікарю.
Ні, я не про це.
Ти ж любиш музику?
-Так. -Чудово.
Зіграй лікарю рок-н-рол. Він обожнює.
Друже, я ненавиджу рок.
Кумбія — оце моє.
Ну, кумбія-рок, рок-кумбія.
Зрештою, це просто музика.
Я розраховую на тебе.
Ні! Ненавиджу рок!
Не хвилюйся. Тобі сподобається.
Ти здивуєшся. Дякую!
Я вже тут три дні, я більше не можу.
Я подзвоню босу і попрошу повернути мене.
Я передзвоню, люба.
-Доброго ранку. -Вітаю.
Хто це?
Лікарня.
Так, добрий ранок.
Можна поговорити з доктором Пеньєю? Це доктор Матео Суарес.
Так. Хвилинку.
-Що нам робити? -Заспокойся.
Докторе Суарес?
-Так. -Доктор Пенья дуже розлючений.
Сказав не дзвонити йому.
Якщо подзвоните, можете не повертатися.
Гарного дня, докторе.
Доброго ранку, докторе.
-Доброго ранку. -Я на прийом.
Звісно. Заходьте.
Вас загризли комарі, докторе.
І не кажіть. Заходьте, прошу.
-Алло, сеньйоре Ернандесе? -Так.
-Як справи? Це Герман Еррера. -Хто?
Герман, з Санта-Марії.
З містечка, де пакують рибу.
Так, я пам'ятаю пропозицію вашого міста. Що таке, Германе?
Я дзвоню повідомити, що у нас є лікар,
який підпише постійний контракт.
Я дуже радий за вас,
але схоже, ми будемо будувати завод у Каталіні де Ріос.
Вони запропонували чудову угоду і...
Ми також можемо запропонувати чудову угоду.
Слухайте, Германе.
Вони заплатили щедрий персональний внесок.
А щедрий персональний внесок, це скільки?
П'ятсот тисяч песо?
Вони просять хабар.
Так це працює, Бенхаміне.
-Тут і всюди. -Це великі гроші!
Але нам це окупиться,
коли ми продамо рибу, так?
-Так. -Я не дістану стільки грошей.
Це позика, Бенхаміне.
Мій бос ніколи на це не погодиться, Германе.
Твій бос?
Ти не можеш сам прийняти рішення?
Мене ось-ось замінять на банкомат.
Ти вже банкомат.
Поглянь на себе!
На що ти натякаєш?
Я працюю менеджером банку 12 років.
Будь ласка,
прикиньтеся. Нас записують.
Думаєш, хтось перевірить запис?
Доброго дня. Чим можу допомогти?
Бенхаміне.
Будь ласка.
Позика.
Скільки ви хочете позичити?
Зараз ти в мене отримаєш!
-Зачекай. -Бляха.
Ім'я?
Ми придумали, як слухати його дзвінки...
Вітаю.
-Що ти тут робиш? -А що?
-Що ти ховаєш, Аніто? -Нічого.
Нічого.
Дай подивлюся.
Те, що там написано, може бути образливим.
Я не можу показати.
Це особиста інформація, яку не можна використовувати.
Давай, Аніто.
Він втратив брата в дитинстві. Це дуже вплинуло на нього.
Як і я.
Що?
Твій брат не мертвий, Германе.
Він просто поїхав до США.
Майже те саме, так?
Пообіцяй, що не використаєш цю інформацію.
-Обіцяєш? -Ти йому віриш?
Нехай закладеться грошима.
Добре.
Ти колись думав поїхати звідси?
Ні, я б не поїхав з Санта-Марії.
Якби я міг сидіти і рибалити тут щодня,
я б теж не поїхав.
Скільки тобі років?
Тридцять три.
А що?
Ні, просто...
моєму брату було б стільки років.
Він помер кілька років тому.
Я співчуваю.
Я теж втратив брата.
Коли йому було чотири.
Ми потрапили в аварію і...
швидка довго їхала.
Тому я став лікарем.
Щоб рятувати життя.
Я нечасто про це говорю.
Я теж.
Рибу завжди так важко ловити чи це я лох?
Треба лише більше практики.
Побачиш.
Спіймали щось?
Ще ні, але скоро.
Я спіймаю щось до від'їзду.
Обіцяю.
На честь наших братів.
Пам'ятай, терпіння.
Вона нервує.
Ти їй подобаєшся.
-Що? -Вона сказала мені.
Ти задалеко зайшов.
Готовий?
Послухай голос.
Минуло кілька днів
і наш план почав працювати.
Світ належить наполегливим, так?
Матео ледь не попався на гачок.
Доне Клаудіо! Гарного дня.
Усе місто було залучене.
Дилья.
Кесадилья.
Але, попри наші найкращі зусилля,
лікар почувався самотньо.
Ти казала, що приїдеш за 10 днів.
-Знаєш, коли прийдеш? -Не знаю, коханий.
Я скучив, люба.
Що б ти зробив зі мною, якби був тут?
-Що б я зробив з тобою? -Так.
Добре...
Спершу,
поцілую твою шию.
Потім...
Я б погладив твої руки,
спину.
Так?
Твої ноги.
-Так. Що далі? -А якщо ти знімеш одяг?
Я зняла його.
-Добре. -Що ще?
Потім...
я дістану свою машину.
Його машину?
І що б ти зробив машиною?
Кажи вже.
Кажи їй.
Я б пестив твої стопи.
Її стопи?
-Нам це записувати? -Так.
Альбо,
що означає машина?
Ну, його інструмент.
-Який? -Ой, Консуело!
Ця моя улюблена.
Доки нас не забули
Ми увійдем в історію
Ми не будемо повзати на колінах
Це не провина душі
Доки нас не забули
Ми зруйнуємо стіни
Ми шукатимемо...
Привіт.
Що таке?
-Привіт, Веро. Як справи? -Германе.
Ти дістав чи ні?
Перепрошую.
Ти заморозив?
Не така вже і морожена.
Бляха.
Прощавай.
Цей хлопець.
Терпіння.
Скоро клюне.
-Германе. -Що?
-Клює? -Так.
-Так? -Так.
Добре.
-Що мені робити? -Намотуй.
Сильно, але спокійно.
Давай.
-Важка. -Приклади силу.
Ось вона!
Вона...
Дуже холодна.
-Так. -Вона морожена.
Це ще більш особливо, адже вона з самого дна.
-Твоя перша риба. -Моя перша риба!
-Моя перша риба. -Вітаю!
Ось ваш улов дня.
Оце риба!
Вітаю з першим уловом!
Будьмо!
Дякую.
Добрий вечір, прекрасні люди Санта-Марії.
Сьогодні ми святкуємо воду і рибу.
І коли ще кращий час представити гурт «Тормента Тропікал».
Щоб ви нас не забули, ми змусимо вас танцювати.
Приємного.
Браво!
Доку.
Я намалювала вам малюнок, надіюся, вам сподобається. Це ваш перший улов.
Дуже дякую.
Доки нас не забули
Ми увійдем в історію...
Успіх завжди має гіркуватий присмак.
Я хотів потанцювати, але мене розривало навпіл.
Германе.
Ходімо, потанцюємо.
Гаразд? Давай.
Доки нас не забули
Ми зруйнуємо стіни
І шукатимемо рештки
Неважливо, чи це були наші життя
Германе.
Доброго ранку. Що?
Тобі не страшно?
Що?
Що Матео дізнається, що це брехня.
Як він може дізнатися? Ми йому не скажемо.
Ми вже дуже близько.
Нам треба припинити.
Нам потрібна пакувальна компанія, Аніто.
Будь ласка.
Знаю,
але який сенс, якщо ми скривдимо Матео.
Ти не можеш покинути мене зараз.
Я не продовжуватиму.
Тобто? Будь ласка, не кажи йому.
Не руйнуй весь наш прогрес.
Пообіцяй мені.
Ну ж бо, пообіцяй.
-Не кажи йому. -Добре.
Вони знову відмовили.
-Чому? -Чому?
По-перше, це великі гроші. По-друге, в жодній формі
не сказано про хабарництво.
Це не хабар.
Це хабар.
-Ні. -Так.
-Ні. -Чекай.
Ти дійсно менеджер банку?
-Так. -Не думаю.
-Не думаю, що ти менеджер. -Ні?
Менеджер не дозволить іншим вказувати йому.
Він розпоряджається, робить пропозиції та бере участь.
Ти це робиш? Ні, тому що ти...
-Не кажи. -Клятий банкомат.
Глянь на себе.
Це класика.
Мені подобається.
Що там таке?
Я впав.
Хто тебе зашив?
Оскільки від Санта-Марії
п'ять годин до найближчої лікарні,
коли в нас немає вибору...
М'ясник. Можеш повірити?
Він накладає шви, бо знає найбільше про анатомію людини.
Не знаю, чи він миє руки.
Після забою свиней він зашиває людей.
М'ясник зашиває людей?
Це могло статися.
Кожен заслуговує на право на лікаря.
Лусіє?
-Так? -Ти мене слухаєш?
Я запізнююся.
Вибач, що турбую тебе проблемами мого містечка.
Я подзвоню ввечері.
Добре.
Бувай.
Спробуємо вмовити її переїхати.
Мау.
-Мау його найкращий друг. -З лікарні.
Чемпіоне!
Зроби мені послугу.
Можеш записати суботню гру?
Там не показують?
Ні, друже.
Мабуть, це футбольний матч.
Звісно.
У кого є та штука з телеканалами?
Сюзі.
У Сюзі є всі канали.
Вона отримала його зі США.
-Ми візьмемо його в суботу в ресторан. -Так.
-Як у тебе справи? -Гей.
Ти бачив Лусію?
А що?
Ну,
вона дивно поводиться і...
Не знаю.
Можеш за нею наглянути?
-Гаразд. -Не хвилюйся, я нагляну.
Я говорив із пакувальною компанією, у нас проблема.
Але заспокойтеся!
Хороша новина в тому, що ми зможемо це виправити, тільки якщо
працюватимемо разом.
Отже, ось план.
Вітаємо, пане Ернандесе.
Вітаємо в Санта-Марії.
Дякую.
Так, але перепис свідчить, що в Санта-Марії
мешкає 110 жителів.
Мабуть, це технічна помилка.
Кому ви більше вірите?
Якимось цифрам чи тому, хто народився, виріс і досі живе тут?
Щоб реалізувати наш проєкт і щоб він став пріоритетом,
ми вимагаємо, щоб тут мешкало щонайменше 210 людей.
Я знаю.
Думаєш, я б усе це робив, якби тут не було 225 людей?
Я справді не знаю, що тобі сказати.
Послухайте.
Як думаєте, скільки людей тут?
Просто вгадайте.
Десь 100, може, 120.
Гаразд, ходімо зі мною.
Ходімо.
Сюди.
Обережно.
-Сюди? -Так, сюди.
Дякую.
Вперед!
-Швидше! -Побігли.
Вперед!
Що відбувається?
Зараз 8:00. Час мильної опери.
Бігом!
Давайте! Сідайте!
-Вибач! -Швидше!
Роздайте дошки і фішки.
Швидше!
-П'яниця! -Бінго!
Вибач, продовжуй.
А як думаєте, скільки тут?
-Не знаю. Може, сотня? -Так.
Так?
Ну ось.
Добре.
Дуже добре!
Я бачу, що ти кажеш правду,
тож ми візьмемося за проєкт.
Ви обговорювали мій персональний внесок?
Обговорювали, він буде готовий цього тижня.
Точно.
-Чудово. -Я проведу вас до човна.
Де ресторан?
Ресторан? Навіщо?
Я залишив капелюха.
Не хвилюйтеся, я принесу.
Без проблем, я заберу. Де ресторан?
-Прямо туди. -Он там?
-Так. Туди. -Дякую.
-Я чекатиму тут. -Так.
Усі в ресторан!
Лікарю!
Маргарито.
Куди всі поділися?
Вже восьма.
Сьогодні мильна опера.
Це мій капелюх.
Це було більше, як «О»?
Або більше, як «А»?
Це було схоже на «А».
І-а.
Якби я знав, то був би уважнішим.
То що?
Вони знову відмовили в кредиті.
Ти точно банкомат.
То був приймач.
Гарно.
-Так! -Так.
-Так.
-Так! -Так.
Перший і десятий.
Яка чудова гра.
Неймовірна.
Я в туалет.
-Обидва? -Вони рухаються туди.
Я більше не можу. Це гірше за рок.
Я ні чорта не розумію.
Тут нема чого розуміти.
Як це можна називати спортом?
Треба бути дурним, щоб бігати...
Тихіше.
-Чуй. -Так.
-Ввімкни наш футбол. -Маргарито, переключи.
Швидше.
Цей матч...
-Так. -Так.
Ні.
Так!
Так.
Гол!
Досить.
Він іде. Маргарито, переключай.
Який «гол»?
Що я пропустив?
Кікер вдарив.
Вдарив і бум.
У нас є очко.
Надзвичайно.
Гарно.
І бігун побіг.
Він біг і бум. Ще одне очко.
Він був надзвичайним.
Ясно.
Бенхаміне.
Ти такий п’яний.
Так, дуже п'яний.
-Півень! -Кукуріку!
Повірити не можу!
Кожен божий раз,
я знаходжу тут купюру.
Який ти щасливчик.
-Якби ж мені пощастило. -Бенхаміне.
Стулися вже.
Ні.
Нам тут добре.
Чудовий день!
-Будьмо! -Будьмо!
Будьмо! Ні, за Санта-Марію!
Будьмо!
Всесвітню спадщину ЮНЕСКО.
Риба клюнула на приманку.
Ви чули, що він казав?
«Нам тут добре». Ось що він сказав.
Йому явно подобаються гроші.
Працює.
Ні.
Якщо попросимо Матео підписати,
він відступить.
Ось найскладніший етап.
Змусити рибу клюнути на приманку легко.
Але переконати її,
що життя краще поза водою, ось що важко.
Тепер, якщо ми переконаємо рибу,
вона сама стрибне в човен.
Сама собою.
Що тепер робити?
Ленчо.
Що ти робиш наступні дві години?
Можна пригостити мескалем?
-За доктора Саласа. -Будьмо.
Вітаємо в Санта-Марії.
-Привіт, Маргарито. -Привіт.
Привіт, Джордже.
Можна мені пива?
Звісно.
Хто то?
Лікар.
Він хоче стати постійним лікарем.
Чув, він підпише на п'ять років.
Кажуть, він класний.
Маргарито... Матео, дуже радий зустрічі.
Ще по одній.
Я забув сказати, завтра у тебе вихідний.
Доктор Салас тебе прикриє.
Дякую.
Підемо потім рибалити?
-Завтра? -Так.
Добре.
П'ятнадцять, шістнадцять...
Він іде.
До кожного дійде черга. Хто наступний?
Добре.
Як справи?
Ти готовий?
Чорт, я забув. Вибач.
Важкий день із доктором Саласом. Він працює у мене.
Глянь на цю чергу.
Окей.
-Тоді наступного разу. -Так.
Але на цю приманку було важко клюнути.
Іноді мета виправдовує засоби.
Доля Санта-Марії була в наших руках і ми вже далеко зайшли.
Міс, я дзвоню, бо ви відмовляєте в позиці,
яку я вважаю гідною.
Я тримаю заяву в руках, Бенхаміне.
Це в Санта-Марії. Там немає ніяких гарантій.
Добре, міс.
Я працюю на вас 18 років.
Ваше завдання — видавати виплати.
Це неважко. Це все, чого ми просимо.
Але я б хотів...
Я не хочу применшувати всі ці роки,
але пам'ятайте, ми можемо вас замінити...
-Не кажи. - ...банкоматом.
Вона сказала.
Що це?
Це наша позика.
Вони погодили?
Ні.
Я погодив.
Що? Як?
Нам доведеться багато заощадити, щоб повернути гроші,
але я впевнений, ми зможемо.
Германе.
Що це?
Моє резюме.
Мені треба робота в пакувальній компанії.
Дуже дякую.
Дякую, друже.
Дуже дякую.
Я рада, що все спрацювало.
Повертайся.
Я сумую за тобою.
Агов. Ти досі сердишся на мене?
-Алло? -Маріє.
Що на тобі?
Сукня, яку ти подарував на день народження.
А під нею?
Що?
Що в тебе під нею?
-Як все пройшло? -Дивіться.
Матео подзвонив Лусії, а її там не було.
Саме так.
Тож він залишив їй довге повідомлення.
Так.
Тоді він почав говорити про ступні
і машину.
То було трохи заплутало.
Тоді став говорити про мастило.
-Так, до суті. -Зажди.
Вона була в його найкращого друга Мау.
Мау.
Його найкращого друга.
І, схоже, її теж.
Це само собою.
Тож підсумуємо.
Вона зраджує йому вже три роки.
З його найкращим другом!
Мау. Три роки.
Три роки!
Тож вони розійшлися.
Вони розійшлися?
Вони розійшлися.
Ну то все.
У нього немає причин бути там.
-Він може залишитися з нами. -Ми теж так думаємо.
Саме так.
Ну, будьмо!
Будьмо!
-Тільки вам? -Ні, тримай.
-Ось так. -Дякую.
-Ну що ж, будьмо! -Будьмо.
Матео.
Важкий день?
Я розійшовся з Лусією.
Що сталося?
Увесь цей час...
З моїм кращим другом.
Як я не бачив, що вони мене зраджують?
Певен, мої друзі знали про це. Проклята брехня.
Уявляєш?
Певен, вони весь час сміялися з мене.
Піду спати.
Добре, обережно.
Сімоне.
Сімоне!
Сімоне.
Хто це?
Дух.
Добре.
Це Герман, ідіоте.
Я так і думав.
Він підпише.
Германе.
Доброї ночі.
Доброї ночі, Веро.
Ти ще довго?
Ні, я не надовго.
Може понесеш свої теорії змови у своє ліжко?
Сімоне.
Ти думав, що буде, коли він підпише?
Ти питав себе, що буде, коли він зрозуміє, хто ми є насправді?
Що це все підробка.
Що ми брехали йому місяць.
Цілий місяць!
Це маленька брехня.
Але брехня,
велика вона чи маленька,
знищує все.
Є два варіанти.
Ми або кинемо рибу назад і забудемо про приманку
або наступні п'ять років, цілодобово,
ми будемо містом,
яке уявляє собі доктор Матео.
Ні!
Я не слухатиму рок п'ять років.
Що?
Спробуйте слухати ту голосну музику щодня.
Слава Пречистій Діві Марії.
Пренепорочній.
Перепрошую.
Я не хотів перебивати. Я не знав...
Не хвилюйся, Матео.
Що ж,
я просто хотів...
сказати вам, що
хоч мені було важко пристосуватися,
за останній місяць,
я відкрив дещо у Санта-Марії,
щось надзвичайно реальне.
Ви справжні.
Це велика рідкість.
Не треба питати, як справи.
Ти просто знаєш,
дивлячись у ваші очі
і щирі посмішки.
Вони прозорі.
Вони справжні.
Ось і все.
Я хотів сказати, що я б
хотів стати
вашим лікарем.
Дякую, Матео.
Але...
Але річ у тім, що ми вже
прив'язалися до іншого лікаря.
Навіщо він це зробив?
Бо він його оберігає.
Мені дуже шкода.
-Мені справді шкода. -Ні.
Я розумію.
Я більше вас не потурбую.
Я прийшов попрощатися.
Я б хотів познайомитися ближче.
Герман розповів,
що ти відчувала.
Що ти відчуваєш
до мене?
І що я відчуваю?
Він казав, що ти в мені зацікавлена.
Герман.
Матео,
вони брехали тобі.
Ми тобі брехали.
Не все пережите тут було щирим і чесним.
Де контракт із лікарем?
Контракт?
-Ми надіслали поштою. -Я нічого не отримав.
-Я впевнений, що у вас є копія. -Так, ось копія.
Тепер у нас проблеми.
Що таке тачдаун в американському футболі?
-Ну... -Ти й поняття зеленого не маєш.
Ти брехав мені весь цей час?
Ні, Матео.
Як помер брат Германа?
На пологах.
Пологах?
Ні?
Чому, Германе?
Чому ніхто не каже мені правду?
Яку правду, Матео?
Слухайте.
Чекай, Матео!
Зажди, Матео!
Матео!
Послухай мене, Матео.
Ми довгий час були живими мерцями.
Наче
хтось вичавив нашу сутність.
Найбільшу радість мені приносить чек, який навіть не на моє ім'я.
Знаєш що приносять чеки крім грошей?
Сором.
Такі містечка
забуваються, стираються. Вони забирають нашу рибу,
наш улов і те, для чого ми працюємо.
Єдина правда,
без лікаря немає міста.
І я не знав, де нам його дістати
щоб покращити життя 120 людей.
Він сказав 120?
Двісті двадцяти.
Вибач, що не сказав правду, але це
було для порятунку Санта-Марії.
Нам не треба лікар.
Нам треба ти, Матео Суарес.
-Все добре, доку? -Так, супер.
Куди ви їдете?
Я залишуся тут.
Мій мотор зламався.
Таке життя.
Щодня я їду звідси
і ніколи не зупинявся подивитися захід сонця в місті.
Погляньте, яка краса.
Без сумніву,
коли життя зупиняє нас на шляху
тоді ми можемо побачити справжню красу речей.
Ми сприймаємо красу за належне.
Доки не зрозуміємо, що сонце також сяє крізь тріщини.
Я правий, доку?
Що сталося?
Навчитеся грати американський футбол?
Ні.
Домовились.
Я буду вашим лікарем.
Налийте йому!
Лікар!
Хай живе лікар!
КОМПАНІЯ ПАКУВАННЯ РИБИ «САНТА-МАРІЯ»
Перше, що ми зробили — виплатили позику,
щоб витягти Бенхаміна з лайна, в яке він заліз через любов до міста.
Зрештою, наша компанія з пакування риби змінила наші життя.
Ми маємо, що заслужили.
І знаєте що?
Цього вистачає на всіх.
Коли ми думали, що все втрачено,
і що цей рай зникне,
ми вирішили це в стилі Санта-Марії,
як команда, бляха.
Сто двадцять об'єднаних людей вартують більше, ніж мільйон розділених.
Ми більше ніколи не граємо американський футбол.
Завдяки Ані, школа знову відкрилася. Дітлахи мріють стати лікарями,
інженерами та астронавтами.
Життя в раю знову набуло сенсу.
Риба принесла песо і члени родин повернулися.
-Ти не змінився. -Ти теж.
Пабло, мій брат.
-Привіт. -Марія.
Привіт, Маріє.
Сім'я знову разом.
В кінці робочого дня, коли боляче навіть моргати,
я не можу передати, як радісно
повертатися додому.
Хоча, принаймні я,
ще маю енергію для інших речей.
Ми не будемо багатими,
але присягаюся всім серцем,
що у нас буде щастя і вдача.
Риба, песо,
любов, сім'я, друзі.
Ці ночі, наповнені зірками, освітлюють цей рай, в якому я народився.
Чого ще можна просити?
ПРИМАНКА ДЛЯ ЛІКАРЯ
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко