Downloaded from YTS.MX
Kad plešem, volim čvrst zagrljaj
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bila sam joj kći jedinica.
Zamislite kako je to. Uvijek sam joj bila sve na svijetu.
Bile smo sve jedna drugoj.
Bila je zahtjevna, ali vrlo topla.
Jako me razmazila.
Dala mi je sve, znate? Ponajviše svoju ljubav.
Bila sam vrlo sretna što mi je ona mama.
Nitko im nije ugađao više nego njihova baka.
Vodila ih je van i posvuda putovala s njima.
Tjedan dana prije događaja koji mi je promijenio život
dogodilo se nešto nevjerojatno i natprirodno.
Mama kao da je predosjetila što će se dogoditi
jer mi je pružala još više ljubavi nego prije.
Oko jedan ili pola dva
zazvonio je telefon
i vidjela sam mamin broj.
Ukočila sam se i nisam se htjela javiti.
Moj partner Román rekao je:
„Javi se. Zašto se ne javljaš?”
Zgrabila sam telefon.
„Da, mama? Kako si?”
Čula sam glas svog nećaka koji je živio ovdje.
„Vero, mama ti je umrla.”
Netko ju je zadavio kabelom.
Unatoč dokazima koje policija ima,
osobe starije životne dobi i dalje su žrtve ubojstava.
MÉXICO SERIJSKI UBOJICA
Ubojica je visok, svijetle puti i mišićave građe.
Između 1998. i 2005. godine
zabilježeno je najmanje 49 slučajeva u Méxicu.
Slučaj Mataviejitas postao je najveći izazov za meksičku policiju.
GOSPA OD TIŠINE: SLUČAJ MATAVIEJITAS
MÉXICO
Moja mama prijavila se za iskaznicu s pogodnostima za umirovljenike.
Moja sestrična je spomenula:
„Da, došla je socijalna radnica i rekla da će je prijaviti.”
Nije tražila ni njezinu iskaznicu.
Otišla je i ostavila je kod moje mame.
Kad ju je Román došao posjetiti,
bila je jako napuhnuta i koža joj je poplavila.
GLORIJINA KĆI
28. LISTOPADA 2003. STARICA ZADAVLJENA U SVOM DOMU
Otvorili su istragu.
Cijelo područje bilo je puno helikoptera.
Bilo je dojmljivo.
Došli su interventna policija i drugi.
Posvuda su tražili tragove.
Nismo imali pojma što se događa.
Primijetila sam broj uz majčino ime.
6. GLORIA ENEDINA RIZO (81) 28. LISTOPADA 2003.
Počela sam ispitivati policajca:
„Zašto imate ploču? Moja mama je šesta. Zašto?”
„Zato što je ovo možda djelo serijskog ubojice.”
Zanijemila sam.
Oduvijek volim istraživački posao.
Zločini, proučavanje zločina i njegova utjecaja na društvo.
U dobrim sam odnosima…
KRIMINOLOGINJA
…s patologom koji je tada radio u gradskom okrugu Benito Juárez.
Kad god bi donijeli truplo…
OKRUŽNO TUŽILAŠTVO
…došla bih iz znatiželje jer sam željela istražiti uzroke smrti
jer sam diplomirala forenzičku medicinu.
PRIZNANJE
U rujnu 2003. primijetila sam jedno truplo.
POVJERLJIVO
Pisalo da je riječ o gospođi starije životne dobi i da je zadavljena.
Uže joj je još bilo omotano oko vrata.
Tjedan dana poslije našli smo još jedno truplo
osobe starije životne dobi,
koja je umrla na isti način, ugušila se uslijed davljenja.
82 GODINE
Počeli smo pregledavati žrtvine ozljede
i vrstu čvora na užetu.
Pomislili smo da je čudno što su vrlo slične.
Dva tjedna poslije primili smo
truplo još jedne osobe starije životne dobi.
Isti slučaj.
Mislili smo da je to previše čudno i da se prečesto događa.
Oko mjesec dana poslije dogodilo se još jedno ubojstvo.
85 GODINA
Ovaj put u Coyoacánu, ne u Benitu Juárezu.
I to s istim značajkama.
Tada sam prvi put pomislila da je riječ o serijskom ubojici.
G. 2003. još nismo bili sigurni da je to serijski ubojica
jer ih u našoj zemlji nije bilo.
Nisu me baš ozbiljno shvatili.
„Ne gledaj toliko televizijskih serija.
Pretjeruješ.”
Posljednji serijski ubojica u Meksiku, tj. višestruki ubojica u pohodu,
bio je Goyo Cárdenas davne 1942.
Ubio je četiri spremačice
i zato su ga smatrali serijskim ubojicom.
Ali budući da se između 1942. i 2003. u našoj zemlji nije dogodilo ništa slično,
bio je to velik izazov za nas.
Pratila sam novosti.
NOVA UBOJSTVA STARICA
Počela sam voditi bilješke.
Počela sam istraživati unatrag.
Najraniji slučajevi koje sam našla
bili su iz 1996. i 1997. godine,
kad sam našla prvu nasilnu pljačku
žrtve starije životne dobi, koja je usto i zadavljena.
SERIJSKI UBOJICA STARIJIH ŽENA
PRATIMO UBOJICU DEVET STARICA
VREBA SERIJSKI UBOJICA
Počeli smo razgovarati o tome da se nešto događa.
NOVINARKA
Postavljali smo pitanja
zbog kojih je policija morala priznati da se nešto događa,
jer je bilo očito da to ne žele objaviti.
Postupno smo shvatili da je riječ o serijskom ubojici.
Možda sam to neko vrijeme poricao,
ali to je zacijelo bilo na početku.
Nismo htjeli izazvati paniku…
OKRUŽNI TUŽILAC
…ni potaknuti senzacionalističke naslove.
Pokušali smo biti što diskretniji.
SERIJSKI UBOJICA?
Nije bilo nikakve poveznice
između žrtve i ubojice.
Nisu bili članovi obitelji, prijatelji, neprijatelji ni susjedi.
Nije bilo pravog motiva ni drugog razloga osim pljačke.
Val ubojstava starijih osoba u Méxicu i dalje se nastavlja.
U očima javnosti,
okružno tužilaštvo Méxica ništa ne poduzima.
Nakon žestokog otpora,
gradske vlasti morale su priznati da je riječ o serijskom ubojici.
Okružno tužilaštvo Méxica
osnovalo je posebnu radnu skupinu da ga nađe.
Bili smo spremni jer smo imali sjajan tim stručnjaka
za rekonstrukciju i očuvanje mjesta zločina.
Ne, naravno. Tko bi bio spreman za to?
Pripremali smo se u hodu.
Što se dogodilo? Članovi žrtvine obitelji
očistili bi mjesto zločina, sve bi oprali i pokupili.
Po dolasku bismo pitali:
„Zašto ste sve očistili? Nećemo naći otiske prstiju.
Nećemo moći sve fotografirati.”
Odgovorili bi: „Imamo bdijenje za baku.”
Dobro, razumijem. Tko bi ih mogao kriviti?
Policija u Milwaukeeju objavila je
da je optuženi serijski ubojica Jeffrey Dahmer priznao 17 ubojstava.
Počeli smo proučavati
slučajeve serijskih ubojica, iskustva drugih zemalja.
Dahmer je priznao policiji
da je drogirao, zadavio i raskomadao 11 muškaraca.
Nove optužbe uključuju ubojstvo 14-godišnjaka.
…Johna Waynea Gacyja i skovao izraz „serijski ubojica”.
Richard Ramirez uhvaćen je i priveden pravdi.
Propali student prava Ted Bundy osuđen je za ubojstva triju žena
i pod sumnjom za desetke drugih ubojstava.
Prva žena serijski ubojica kojoj je suđeno u ovoj zemlji.
Wournos je priznala ubojstva sedmorice muškaraca, sva u samoobrani.
Porota želi poslati Aileen Wuornos na električnu stolicu.
Tražili smo pomoć iz inozemstva,
od ljudi koji godinama istražuju takve slučajeve.
Ponajviše od Francuza,
koji su imali posla s Čudovištem s Montmartrea.
Thierry Paulin možda je najgori ubojica
u povijesti francuskog pravosuđa.
Ubio je 11 starijih žena na isti način.
Slijedio je žrtve do njihova doma
i mučio ih dok mu ne bi rekle gdje čuvaju ušteđevinu
te bi ih ubio davljenjem.
Smrtna kazna!
Izazvao je nelagodu u Parizu.
Ubojica starica,
koji je jučer uhićen, ubio je najmanje 21 žrtvu.
Identificirali su Thierryja Paulina (24) po otiscima prstiju i drugim dokazima.
To je rezultat trogodišnjeg rada.
TOULON, FRANCUSKA
Kod takvih serijskih ubojstava
nema poveznice između počinitelja i žrtve.
Koliko god da istražujete
žrtvu i njezinu okolinu, nećete naći ništa
jer je susret s ubojicom bio slučajni, izolirani događaj.
Zato su takve istrage tako teške.
Možda su tada svi bili svjesni
kako je meksičkoj policiji bilo teško raditi u takvim okolnostima.
Prvi sam put došao u kontakt s meksičkom policijom
kad sam došao kao predavač.
INOZEMNI TEČAJ O SERIJSKIM UBOJSTVIMA
Održali su tečaj o istrazi ubojstava.
Već su imali određene tehnike
za istraživanje serijskih ubojica.
…sudjelovanje na tečaju.
Svaka zemlja ima svoj tip kriminala.
Katkad je bilo čak i nesporazuma
jer nisu mogli razumjeti naše metode.
Rekli bi da je to nemoguće u Meksiku iz ovog ili onog razloga.
To mi je bilo itekako razumljivo jer ne radimo na isti način.
JOŠ RESURSA ZA LOV NA SERIJSKOG UBOJICU
Služeći se rukama, engleskim i francuskim,
sudjelovali smo u tečaju.
Mislim da sam mnogo naučila o tim tehnikama.
Sastavili smo profil prema opisima svjedoka.
Ta osoba bila je visoka.
Između 45 i 48 godina.
Imala je široka pleća i velike ruke.
Snažna i krupna.
Kratke kose.
Odjevena kao medicinska sestra.
Jedna ubojičina strategija
bila je da se pretvara da pomaže ljudima
u sklopu programa javnog zdravstva ili socijalne službe
za osobe starije životne dobi.
To je bila financijska pomoć.
To je bila ideja guvernera Méxica Andrésa Manuela Lópeza Obradora.
Na taj je način htio zaštititi dostojanstvo osoba starije životne dobi.
Nastavlja se program potpore za osobe starije životne dobi.
Ove su mjere dostupne 352 000 dostojanstvenih starijih građana.
To je bio vrlo inovativan i važan program.
Kad bi se pojavio netko
tko se pretvara da vam pomaže
da dobijete tu iskaznicu i kvalificirate se za pomoć,
taj bi bio dobrodošao.
MUŠKE OČI
Naše informacije počele su se podudarati.
No bilo je više varijanti.
Nismo imali dva jednaka opisa svjedoka.
Odredila sam da je u istrazi najvažnije
da nađemo medicinske sestre
i zdravstvene radnike.
Počeli smo primjećivati obrazac ponašanja počinitelja.
Danas je pritvorena medicinska sestra Instituta.
Matilde Sánchez Gallegos bila je dobra kolegica, svi smo je voljeli.
ISPITIVALI SU JE VIŠE OD DESET SATI
Tada sam bila predstavnica zaposlenika deset klinika Instituta.
Devetog siječnja 2004.
kolege su me nazvali da mi kažu
da je policija prisilila Matilde da uđe u vozilo i zatim je odvezla.
SINDIKALNA PREDSTAVNICA
Novine Metro na naslovnici su objavile
jedan od prvih fotorobota Mataviejitas.
Dva policajca, koji su tog dana kupili novine…
NOVINAR
…dok su ih listali,
u banci su primijetili osobu
s fizičkim obilježjima tog fotorobota.
Medicinsku sestru uhitili su u banci u gradskoj četvrti Coyoacán.
Kad je vidjela policiju, počela se sumnjivo ponašati
pa su je odlučili privesti.
Tražili smo informacije o Matilde.
Rekli su da nije ondje i da ne znaju o čemu govorim.
Odjednom su istrčali
vodeći sa sobom osobu, koju su prekrili jaknama.
Vidjela sam da ima bijele cipele.
Odmah sam pomislila da je to Matilde.
Povikala sam: „Matilde! Nemojte odvesti Matilde!”
PRIVEDENA OSUMNJIČENA ZA UBOJSTVA
Na vijestima su počeli javljati da su uhvatili Mataviejitas.
Kad sam ponovno vidjela policijski crtež,
sve je više nalikovao na moju kolegicu.
Nisam mogao vjerovati, ali crte lica posve su se podudarale.
Rekla sam kolegama: „Znate što?
Ona će još postati žrtveno janje
i završiti u zatvoru.”
Stavili su je u prostoriju s jednosmjernim zrcalom
da je identificiraju svjedoci nekih slučajeva.
Naravno, nisu je prepoznali.
Odlučili smo blokirati Aveniju Tlalpan i tako ih prisiliti da puste Matilde.
Rekli smo da nećemo otići dok nam je ne predaju.
Morali su je pustiti nakon 15 sati
bez ikakvih optužaba.
Imali smo otiske prstiju, koje smo usporedili s njezinima.
Nisu se podudarali.
Pustili smo je i jako nam je žao što se to dogodilo
jer se to ne bi smjelo događati, zar ne?
FBI kaže da serijski ubojice rade u različitim fazama.
Prva je faza odabira.
Promatraju i vrebaju potencijalnu žrtvu.
Biraju žrtvu.
Znali smo da je proučavala osobu i čekala da se uvjeri da je sama.
Sljedeća je bila faza zavođenja.
To je bilo važno.
Vještina koja joj je davala pristup žrtvinu domu.
To je bilo teško.
U ono vrijeme, osobito zbog loše sigurnosti, nitko nije pristajao na to.
TUŽILAC ZA SLUČAJEVE UBOJSTVA
Ubojica je pokazao da može komunicirati sa starijim osobama.
„Dobar dan. Radim za gradske vlasti.
Pomažem starijim osobama. Treba li vam što? Dajte da vam pomognem.
Dat ćemo vam posebnu iskaznicu jer vidim da živite sami.”
„Da, uđite. Skuhat ću vam čaj.”
Sjela bi popiti čaj. Faza zavođenja.
Kad bi zaključila da će to biti njezina žrtva,
prešla bi na fazu izvršenja.
Zatim bi je zadavila.
Na vrlo sličan način u svim slučajevima.
Rupcem ili drugim predmetom koji je pripadao gospođi.
Mogla je to biti i vrpca za zastore.
Ili pojas kućnog ogrtača.
Ili kabel starog kasetofona.
Zatim slijedi faza uzimanja suvenira.
Uzela bi nešto što je podsjeća na žrtvu.
MOLITVA SV. MIHAELU ARKANĐELU
To je izazvalo bijes u cijelom društvu.
Samo da se to brzo riješi. Ne želim da se drugima dogodi isto što i mojoj baki.
Ne rješavaju to kako bi trebali.
Vlasti ne poduzimaju ništa.
Prije nitko nije obraćao pozornost na starije ljude.
A sad nas žele zaštititi od ubojice koji hara zemljom.
Okružno tužilaštvo potvrdilo je
da je broj ubojstava osoba starije dobi ove godine porastao s 12 na 14.
PONOVNO UBIJA!
Na televiziji i u novinama Mataviejitas je bila glavna vijest.
Mataviejitas.
STARICA ZADAVLJENA
Nije bilo mjesta gdje se nije raspravljalo o tom slučaju.
UBIJENA JOŠ JEDNA STARICA
SERIJSKA UBOJSTVA U JEDNOJ GODINI UBIJENO 18 STARICA
JEDAN UBOJICA, 20 STARICA
U obitelji svi moraju nekamo izaći. Idu na posao, u školu.
A stariji članovi obitelji
ostaju sami kod kuće.
Tako postaju potencijalne žrtve
nekoga tko bi to mogao iskoristiti.
I u obitelji postoje neke mjere opreza.
„Nikomu ne otvaraj vrata. Ni s kim ne razgovaraj.”
Ako vidite stariju osobu s nekim,
što prije nazovite broj za hitne slučajeve.
Govorimo ljudima da budu oprezni.
Da se čuvaju.
Da dobro otvore oči.
Da ih ne prevare onako kako su, nažalost, prevarili druge.
64 GODINE
Počeli su shvaćati da su sve ženske žrtve bile
žene koje su živjele same.
Rekli su da im je život bio tmuran
i pun nostalgije.
Tako su definirali profil serijskog ubojice
i strategiju prevencije protiv njega.
Znamo da je na slobodi netko
tko ubija starije građane koji sami hodaju ovim ulicama.
Sami i ranjivi, poput ove gospođe.
Kako se štitite? Gledate li oko sebe?
Osvrćem se i gledam.
Ako vidim da me netko slijedi,
prijeđem na drugu stranu i diskretno se okrenem da vidim
slijedi li me i dalje.
Znate li kako ta osoba izgleda?
Ne znam. Iskreno, bojim se svih.
Okružni tužilac Bernardo Bátiz dao je izjavu
koja je odredila cijelu istragu.
Stare navike i standardi ponašanja
prema starijim građanima, djeci i ženama počinju nestajati,
a broj ubojstava doista raste.
Bátiz je izjavio da prije kraja mandata mora naći serijskog ubojicu Mataviejitas.
„SERIJSKI UBOJICA” PRIORITET ZA BÁTIZA
Zato što je ubojica napadao sloj stanovništva
koji nikad prije nitko nije napadao, čak ni kriminalci.
Sara García,
jedna od najistaknutijih glumica meksičkog zlatnog doba,
koju je cijeli Meksiko zvao bakom,
glumila je u filmu Tri Garcíje
ulogu nesebične bake koja grdi svoje unuke,
tipične mačo muškarce koji ne poštuju nikoga, osim svoje bake.
Izjava Bernarda Bátiza bila je doslovce
poput prizora iz filma Tri Garcíje.
Općenito postoji poštovanje
prema starijim osobama, osobito starijim gospođama.
Svi ih zovu bakama, iako nisu njihove bake.
Reci mi zašto
Reci mi, bako
Reci mi zašto
Zašto si tako stara ?
Reci mi zašto
Zašto ne voliš
Skakati više po krevetima
U meksičkoj kulturi bake predstavljaju ideal žene.
Nesebičnu majku koja se žrtvuje za svoju obitelj.
Zato je bilo nepojmljivo
da netko u Meksiku ubija bake.
Nisam htjela ući u tu kuću.
Imali smo osjećaj da se u svakom trenutku ponovno može dogoditi nešto strašno.
Bili smo izvan sebe.
Morali smo pozvati policiju da pođe s nama,
da pokupi svaku vlas i komad otpada.
U dnevnom boravku našla sam čašu.
Stavila sam je u vrećicu.
Na njoj je ostao otisak prsta osobe koja je ubila moju mamu.
To je bilo ključno.
OSTAO JE OTISAK PRSTA
SERIJSKI UBOJICA OSTAVIO TRAG DOKAZI UPUĆUJU NA MATAVIEJITAS
Policijsko izvješće omogućilo je uhićenje ove žene,
koju smo uspjeli identificirati i locirati po otiscima prstiju na čaši.
Identificirale su je četiri osobe starije životne dobi,
koje je prevarila obećavajući im iskaznice za novčanu pomoć.
Bit će uhićena po nalogu tužilaštva za istrage ubojstava.
Araceli Vázquez povezali su s nekoliko provala…
TUŽILAC ZA UBOJSTVA
…u istražiteljskom odjelu glavnog ureda tužilaštva.
Moja mama imala je neobičnu naviku.
Nikad nije skidala etikete s predmeta.
Sjećam se da je imala satove
s etiketama požutjelim od starosti.
Jedan od satova koje su našli kod Araceli
imao je takvu etiketu.
Samo sam to vidjela.
Moja djeca, koja su morala biti ondje, rekla su:
„To je nosila moja baka.”
Zbog njezinih metoda,
policija istražuje je li ova žena povezana
i s najmanje pet ubojstava starijih osoba
koja su počinjena posljednjih mjeseci.
U njezinu domu našli smo
bijelu kutu, vlasulju
i nekoliko iskaznica Državnog instituta za starije osobe
izdanih osobama starije životne dobi, što odgovara načinu počinjenja ubojstava.
U to vrijeme osumnjičenike su predstavljali javnosti
u dvorani za konferencije za medije.
Ondje su izlagali ljude
svemu što je policija htjela učiniti i reći.
Neka se sama svuče!
Lopov je žena?
Mogli smo im dovikivati pitanja.
Kako ste znali u koje ćete kuće ići?
Nikad nisam imala određenu metodu.
Hodala sam.
Kad bih vidjela stariju osobu kako mete, viri kroz prozor
ili kako pere prozore,
rekla bih: „Evo nekoga.”
Ako bih vidjela člana obitelji, sina ili kćer,
nastavila bih hodati, ne bih ušla.
Zapravo, nikad nisam provalila u kuću.
Optužena je za nekoliko pljački,
ali identificirali su je možda u jednom slučaju ubojstva.
Pripremili smo identifikaciju ubojice sa svima povezanim s tim slučajem
u sobi s jednosmjernim zrcalom.
PRETRAŽENA KUĆA ARACELI VÁZQUEZ NAĐENI UKRADENI PREDMETI
KRADLJIVICA POVEZANA S UBOJSTVOM OPTUŽENA ZA PET ZLOČINA
DOB: 39 GODINA
TUŽILAŠTVO SUMNJIČI ARACELI VÁZQUEZ
MATAVIEJITAS KAŽNJENA
SUMNJA NA UROTU U UBOJSTVIMA BAKA
Rano jutros truplo Maríje de los Ángeles Repper Hernández
nađeno je u spavaćoj sobi s komadom odjeće svezanim oko vrata.
Imala je 92 godine.
Sjećam se, nekoliko mjeseci nakon Aracelina uhićenja
ubojstva starijih žena nastavila su se.
Dakle, postavljalo se pitanje:
„Jesu li našli krivca ili nisu?
Tko je onda odgovoran za te zločine?”
74 GODINE
85 GODINA
92 GODINE
84 GODINE
72 GODINE
84 GODINE
Više od deset starijih žena zadavljeno je u Méxicu 2004.
Sve su živjele same i imale su neki oblik prihoda.
Uhićen je još jedan navodni ubojica starijih žena.
Zove se Jorge Mario Tablas Silva
i navodno je počinio dva zločina.
Nosio je bijelu kutu i vlasulju ili je imao obojenu kosu.
Glumio je medicinskog tehničara da se približi Maríji Eugeniji Guzmán Noguez,
gospođi staroj 66 g., kojoj je obećao iskaznicu za novčanu pomoć.
Tužilaštvo glavnoga grada
sumnjiči ga za još osam ubojstava.
Okružno tužilaštvo provelo je mnogo pretraga
i službeno su našli brojne predmete povezane s ubojstvima starijih žena.
PETI ZLOČIN ZATVORENOG MATAVIEJITASA
Plava vlasulja, stetoskop,
čak i Biblija s citatima na koricama
o Božjem dopuštenju za istrebljenje.
Čini se da je on bio drugi serijski ubojica.
Pitali smo se koliko ih ima.
Prošlo je šest godina od prvog zločina Jorgea Marija Tablasa
na štetu osobe koja ga je primila u kuću.
U svibnju 1998. osumnjičenog su povezali s ubojstvom
Maríje Amparo González Salcede, koja je također zadavljena.
Jeste li uspjeli dokazati ubojstvo?
Ne, mislim da nismo.
Nije bilo, kao ni u Aracelinu slučaju,
nikakvih čvrstih dokaza da je on bio serijski ubojica.
Oponašali su ubojicu.
Nastavili su ubijati.
Morali smo nastaviti raditi.
STRAH OD OPONAŠATELJA UBOJICE STARICA
Oponašali su ubojicu.
Tužilaštvo, bivše okružno tužilaštvo, moralo je pokazati rezultate.
POTRAGA ZA IMITATORIMA UBOJICE
To je problem s tim slučajevima.
U ono vrijeme, više tužilaca u više navrata
uhitili bi pa istražili sumnjivce, umjesto da prvo istraže pa uhite.
Za tužilaštvo je to bila prilika
da malo smanji pritisak pod kojim se našlo.
Politički, društveni i, naravno, medijski.
Unatoč fotorobotima i tragovima koje je policija prikupila,
ubojstva starijih osoba u Méxicu nisu prestala.
Okružno tužilaštvo u Méxicu zatražilo je pomoć ovog instituta,
čiji su istražitelji zaključili
da je ubojica skratio vremenski razmak između ubojstava.
Između prvih je prošla godina dana.
Zatim nekoliko mjeseci te nekoliko tjedana.
Oporbena stranka u Méxicu
iskoristila je to da napadne vlasti.
Da dokaže da ne rade kako treba.
Žalili su se na rad tužioca g. Bátiza.
Pitali su: „Hoćete li uhititi Mataviejitas?
Ubija naše bake.”
G. Bernardo Bátiz Vázquez, okružni tužioče Méxica,
službeno izražavamo iskrenu zabrinutost
zbog porasta vala nasilja protiv žena starije životne dobi.
Pozivamo vas da odlučno poduzmete mjere da zaštitite ovaj segment društva,
koji se smatra jednim od najranjivijih.
Zahtijevali su smjenu tadašnjeg okružnog tužioca.
Mi lokalni zastupnici parlamentarne Stranke nacionalne akcije
pokrenuli smo akciju s ciljem informiranja i prevencije
organiziravši kampanju pod nazivom Siguran dom,
za koju ste, vjerujem, čuli.
PAN DIJELI 5000 LANACA ZA VRATA STARIJIMA; I BÁTIZU
Neki PAN-ovi zastupnici,
bilo s dobrim ili lošim namjerama,
kažu da su nam neophodni brave i lanci za vrata.
Čak su mi darovali jedan lanac.
Lanac za Bátizova vrata.
Nisu na silu ulazili u domove da dođu do žrtava.
Same su im otvarale vrata.
Ili su kriminalcima na ulici davale upute o tome kako da uđu u njihove domove.
Kad sam se našalio s time, novinari su rekli:
„Kažu da će vam doma donijeti lanac za vrata jer ste stari.”
Živim sa suprugom. Možda sam star, ali još se držim.
Jako su se uzrujali, ali onda su se smirili.
PAN-OVI LANCI ZA VRATA POLITIČKI TRIK
Mislim da je taj slučaj eksplodirao
zato što smo 2005. već imali više od 30 ubojstava povezanih s njime.
Između 1998. i 2005.
u Méxicu je zabilježeno najmanje 49 slučajeva.
G. 1998. počinjena su tri ubojstva.
Zatim dva 1999.
Dva 2001. i dva 2002.
Do 2003. bilo ih je 12.
A 2004. bilo ih je 17.
Tijekom vikenda zabilježena su još dva.
Policijske istrage nisu se činile temeljitima.
Znamo da su neki u tužilaštvu izrazili zabrinutost.
To je utjecalo na vlasti.
To je potkopavalo povjerenje građana u policiju
i borbu protiv zločina u to vrijeme.
INAPAM ANGAŽIRAO KRIMINOLOGA DA ULOVI MATAVIEJITAS
TUŽILAC NUDI JOŠ SREDSTAVA ZA LOV NA UBOJICU
Jedan od razloga zašto je taj slučaj bio tako važan
bili su i svakodnevni politički sukobi između guvernera Méxica
i bivšeg predsjednika Vicentea Foxa.
Svakog su se dana prepirali.
Dakle, mogućnost da postoji serijski ubojica
mogla se protumačiti kao nesposobnost guvernera,
koji se htio kandidirati za predsjednika.
Živio Meksiko!
Živio!
Mislim da je slučaj Mataviejitas
privukao takvu medijsku pozornost jer se događao u Méxicu.
Jer, iako smo svjedočili
porastu broja femicida u saveznoj državi México
i, nažalost, u gradu Juárezu, siromašnom pograničnom području,
nisu se poduzimale iste mjere jer se to događalo daleko.
Nasilni zločini protiv žena uzeli su maha u Juárezu.
Prema podacima Državnog odvjetništva,
među zabilježenim zločinima ima više od 10 % ubojstava žena
u tom dijelu savezne države Chihuahua.
Policijski slučajevi otvoreni prije više od desetljeća
još su neriješeni.
U Juárezu već dugo ima mnogo nasilja.
Ništa nisu riješili. Nemamo povjerenja u njih.
Nemam povjerenja ni u policiju.
Dok sam radila na istrazi u slučaju Mataviejitas,
najmanje deset godina,
primijetila sam da je u istom razdoblju dok su u Méxicu ubijali starije žene,
u Juárezu službeno zabilježeno
više od 300 ubojstava mladih žena.
U saveznoj državi México nestalo je najmanje 4000 ljudi.
Policijske izjave i izvještavanje medija
drastično se razlikuju.
Dok žrtve Mataviejitas smatraju ranjivima,
žrtve femicida osuđuju zbog toga kako se odijevaju,
kamo idu i gdje se nalaze.
Vlada nikad nije pokrenula tako iscrpnu potragu
u rješavanju slučajeva femicida
kakva je bila potraga za serijskim ubojicom starijih žena.
Štoviše, 92 % slučajeva femicida
nikad se ne riješi.
Učiteljica Lolita ostavila bi otvorena vrata
gotovo cijelo popodne nakon povratka s posla.
Navečer bi zatvorila vrata i pošla na spavanje.
Mataviejitas bi sjedila s vratarom
i razgovarala o susjedima,
o onima koji žive sami…
Tako je doznala da učiteljica María Dolores živi sama
i sprijateljila se s njom.
Išla je k njoj u stan.
SVJEDOKINJA
Zato je bila upoznata s njezinim aktivnostima.
Nije joj dugo trebalo.
Otprilike mjesec ili dva poslije ubijena je u svom stanu.
Navodno je zadavljena telefonskim kabelom.
Otad je njezin stan ostao onakav kakvoga ga je ostavila.
NAPAD UBOJICE BAKA
SAD IH JE 17!
Nekoliko mjeseci poslije rekli su nam da imaju sumnjivca.
Da sumnjaju na jednog čovjeka.
U nekim slučajevima
ubojica je visoka osoba, svijetle puti i krupne građe.
Osim toga, zbog načina na koji svladava žrtve,
nije isključeno da je riječ o muškarcu prerušenom u ženu.
Znamo da se sumnjivac odijeva kao žena,
ali je navodno i vrlo snažan i ima velike ruke.
Moguće je da je muškarac.
Znali smo da bi to mogao biti muškarac prerušen u ženu
ili snažna žena s nekim muškim osobinama.
Imamo informacije koje smo prikupili od svjedoka
i mislimo
da ovaj crtež najvjernije prikazuje
potencijalnog serijskog ubojicu.
Bilo je manje vjerojatno da je žena samo zbog toga
što je ta osoba snažno davila žrtve.
Jedna od najsolidnijih teorija
bila je da je riječ o muškarcu prerušenom u ženu.
To je mogao biti homoseksualac.
Ništa nismo mogli isključiti.
Morali smo sve istražiti.
U jednom trenutku išli smo se naći na mjestu gdje smo radili.
Bilo mi je čudno što vidim policijska vozila,
ali to mi se nije činilo važnim.
Kad sam stigla, razgovarala sam s curama.
Bilo je mnogo policijskih vozila.
SEKSUALNA RADNICA
Kombija poznate interventne policije.
Nije nam palo na pamet da je riječ o operaciji
protiv trgovine seksom, kako se to danas kaže.
Prije smo to zvali kurvanjem.
Počeli su dolaziti na mjesto gdje smo se okupljali.
Dolazili su slijeva i zdesna.
Počeli su nas uhićivati.
Neki su pitali zašto to rade i što se događa.
SEKSUALNI RADNIK
Oprostite što psujem, ali odvukli su nas, jebemu.
Kad smo ušli u vozilo, pustili su suzavac na nas.
„Što me gledaš? Sad ste najebali.”
Oteli su nas,
jer tada nismo znali razlog operacije.
Sjećam se da sam bila kod kuće.
Nazvala me kolegica Alma Delia.
Rekla je: „Pogodi što. Provode operaciju i sve uhićuju.”
SEKSUALNA RADNICA
„Tuku ih. Prskaju ih suzavcem.”
Nismo znali što se događa oko nas.
Uzeli su nam otiske prstiju obiju ruka.
Prekršili su sva naša prava. Pregazili su nas.
To je kolokvijalno poznato kao racija.
Nikad nisam naredio raciju ni potragu golemih razmjera.
Ako je preventivna ili pravosudna policija katkad to samoinicijativno činila,
što se povremeno događalo…
Morali su se sukobiti na ulicama,
a ja bih to samo gledao izdaleka iz svog ureda.
Ured okružnog tužioca imao je apsurdnu teoriju
da se Mataviejitas prerušava u ženu.
A tko bi to drugi činio nego kurve?
„Ovaj više sliči crtežu. Ima sličnije crte lica.
Ne, ovaj je gotovo identičan kao na crtežu.”
Umiješali su me u to tvrdeći da sam ja Mataviejitas.
Samo zbog mog izgleda.
Zbog mog izgleda, jer sam krupna
i ne izgledam kao barbika.
Zašto ste u nekom trenutku posumnjali da se ubojica prerušava u ženu?
Zbog fizičke snage.
Mislim da su uhitili između 80 i 120 ljudi.
Većinu su nas zatvorili.
Nikoga nismo službeno uhitili.
Samo smo htjeli usporediti otiske prstiju.
Nisu se podudarali i pustili smo ih. Nismo učinili ništa drugo.
HOMOSEKSUALCI ZAHTIJEVAJU DA IH NE TRETIRAJU KAO ZLOČINCE
TRANSVESTITI PROTIV MATAVIEJITAS
Ispričali smo se.
Ali morali smo istraživati.
Radili smo na vrlo ozbiljnom i teškom slučaju.
Pokušavali smo riješiti
ubojstva najranjivije društvene skupine, starijih osoba.
Pokušali su riješiti slučaj,
ali nisu imali sve dokaze.
Nastala je velika zbrka.
Sjećam se
otprilike 47, 48
mjesta zločina.
Imali su tragove otisaka prstiju.
Ali nijedan im nije pomogao da identificiraju ubojicu.
Zločinci rijetko ostavljaju potpune otiske prstiju.
U jednom slučaju imali smo potpuni otisak prsta.
Pretvarala se da je medicinska tehničarka.
Nudila je svoje usluge.
Žrtva je imala rendgenske snimke.
Ubojica je tražio da ih vidi.
Uzeo ih je i pogledao.
Svratio je član obitelji potencijalne žrtve i ubojica je pobjegao.
Imali smo potpuni otisak na snimci.
Morali smo povezati ime s otiskom.
Imali smo veliku bazu otisaka prstiju.
Usporedili smo otiske koje je Mataviejitas ostavila
na mjestu zločina,
ali nije bilo podudaranja.
Ušli smo u sve baze podataka koje smo mogli.
Naravno, ušli smo u baze povezane
s drugim tužilaštvima u to vrijeme.
Temeljito su proučavali svaki slučaj tijekom istrage,
ali nisu znali tko je ubojica.
Bila je to neka vrsta opsesije
jer sam već znala kako ta osoba izgleda.
Onda počneš tražiti.
Tko izgleda kao ubojica? Ova osoba. Ova ne odgovara visinom.
Zidovi moje sobe bili su puni fotorobota i karti.
Rekli su: „Moramo je uhvatiti, bez obzira na sve.”
Rekla sam šefu forenzičke službe
da bismo trebali izraditi 3D poprsje.
Rekao je: „Ne, to radimo samo kad identificiramo ostatke kostiju.”
Zato sam to odlučila učiniti sama.
Budući da sam imala sve fotorobote dotad,
između 120 i 125 crteža,
na osnovi toga počela sam crtati prosječne oči,
takav tip nosa i usana
i izradila sam svoj fotorobot.
To je bilo dovoljno za izradu 3D poprsja.
Izradila sam ga na podlozi od stiropora
od komercijalnog plastelina.
Oči su bile od stakla.
Stavila sam umjetne trepavice.
No komercijalni plastelin topio se na vrućini
pa sam ga držala u svom hladnjaku.
Moje kćeri su bile malene. Govorile su: „Mama, makni to.
Kad god otvorimo hladnjak, vidimo tu glavu.”
Ljudi su je počeli prepoznavati.
Dok sam je izrađivala, bila sam u kontaktu s nekim svjedocima i žrtvama.
Pitala sam ih: „Kako vam se čini?
Nalikuje li joj? Iz kojeg ste je kuta vidjeli?”
Počela sam raditi male preinake
dok nisam izradila prepoznatljivo poprsje.
Spol, ženski.
Dob, 45 godina.
Visina, 170 cm.
Građa, krupna. Usta, srednje veličine. Usne, tanke.
Moja baka pala je u svom stanu.
Nakon toga više nije mogla izlaziti i obavljati sve što je trebala.
Pozvala sam je da dođe živjeti sa mnom.
Odbila je. To je bio njezin dom.
Pitala sam je želi li ostati. Rekla je da želi i pustila sam je.
I tako smo se organizirale.
MARGARITINA UNUKA
Veselilo nas je
ići u muzeje, Operu, centar Bellas Artes.
Izvodila sam je i u kafiće.
Bila je…
Ona mi je bila najdraža osoba na svijetu.
Spavala je. Ujutro sam rano otišla na posao.
Uvijek bih je nazvala između 15 i 16 h.
Nije se javila.
Bilo je oko podneva.
Ručao sam između 12 i 13 h.
Mama i tata zatvorili bi prozor dok su jeli.
Odlučio sam ga zatvoriti.
Zatim sam se okrenuo…
MARGARITIN SUSJED
…i vidio da netko kopa po Margaritinim ladicama.
Zurila je u mene.
Zurili smo jedno u drugo.
Pogled joj je bio grub i hladan. Uznemirio sam se.
Izašla sam u žurbi i zaboravila ključeve pa sam pozvonila na vrata.
Nije izašla. Svijetlo je bilo ugašeno. Padao je mrak.
Pozvonila sam susjedu.
Rekla sam: „Moja baka ne otvara, a ja nemam ključeve.”
Kroz prozor je vikao: „Gđo Margarita!”
Vikala sam: „Mane!” Ali nije odgovarala.
Onda je Ale rekla da se nešto događa.
Zato su razbili staklo.
Spavaća soba otraga bila je prevrnuta.
Onda me netko dozvao…
Ne sjećam se tko od njih, ali rekli su: „Ovdje je.”
Našli smo dva dokaza.
Prvo, kutije za nakit.
Na njima su našli otiske.
I drugo, moja baka bila je vrlo ekscentrična.
Kad bi slagala jastučiće u dnevnoj sobi,
morali su biti savršeno poravnani.
Rekla sam: „Jastučići nisu poravnani.”
Okrenuli su jednog i našli mrlju.
Forenzički su je analizirali
i otkrili da je to bakina krv.
Ukratko, ugušila ju je.
Na ulici je bio kaos zbog javljanja uživo.
Susjedi su pitali što se dogodilo.
Rekla sam da ništa ne znam.
Netko mi je rekao da se spakiram. Uzela sam samo pidžamu.
Nisam znala da će zapečatiti stan.
Ukrala je dragulje.
Novac, jer je moja baka primala mirovinu.
Ubojica je točno znao gdje tražiti.
Kutije s nakitom bile su skrivene među njezinom odjećom.
Onda smo otišli u policijsku postaju I tada su mi rekli.
Tada sam doznala da je moja baka vjerojatno bila…
još jedna žrtva.
U gradu kao što je México
nije lako naći iglu u plastu sijena.
No jedan ključni dokaz pomogao nam je otkriti uzorak,
kakve i tražimo u ovakvim slučajevima.
Počela sam sastavljati zemljopisni profil po lokacijama na karti
na kojima su se dogodila ubojstva.
Svaku sam godinu označila drugom bojom.
Serijski ubojice nikad ne ubijaju u blizini svog doma
ni u blizini svoga radnog mjesta.
Primijetili smo da u okolici ima postaja podzemne željeznice.
Sljedeća postaja je Tlatelolco.
Ubojica bi izašao na postaji ili ušao u drugi vlak.
Pošao bi tražiti novu žrtvu.
Katkad ubojica ne bi našao nikoga
pa bi sutradan otišao drugamo.
Madraci, hladnjaci.
Otkupljujemo staro željezo.
Dok smo pokušavali utvrditi gdje ubojica živi ili radi,
shvatili smo da se ubojstva uvijek događaju blizu parkova.
Primijetili smo da se to podudara s fazom odabira.
Imamo način djelovanja.
Prilazi žrtvama i stječe njihovo povjerenje.
Vjerojatno blizu parka ili vrta,
jer su se u 99 % slučajeva
ubojstva dogodila blizu parkova i vrtova.
U državnom tajništvu za javnu sigurnost,
drugim agencijama koje se bave sigurnošću
i među ljudima na višim položajima
obično se drugima nadjene nekakav nadimak.
Mene su zvali Tigar.
Jednom prilikom pozvao me
zamjenik okružnog tužioca g. Renato Sales Heredia.
Rekao je: „Tigre, dođite u moj ured.
Želimo vam pokazati što poduzimamo
da zaustavimo Mataviejitas.”
Pokazali su mi kartu Méxica
sa zabijenim pribadačama.
Rekao je: „Zločini se događaju na ovom području.
Pokrenuli smo operaciju Parkovi i vrtovi.
Zločinac ide u parkove
u potrazi za starijim ljudima
i nudi im da ih otprati kući,
gdje ih ubije.”
Onda sam rekao: „Dođite na ovu stranu.
Što vidite?”
Došao je i pogledao. Samo je zurio.
Pitao je: „Kartu?.” Rekao sam: „Da, karta vam nešto govori.”
Renato je rekao: „Ne razumijem.”
Rekao sam: „Koliko je ovaj park udaljen od kuće u kojoj se dogodilo ubojstvo?”
„Šest ulica.”
Da, šest ulica pješice.
„To nije to.”
„Jeste li se barem raspitali
ima li u tim parkovima
aktivnosti za osobe starije dobi?”
„Ne, nema ih.”
Rekao sam: „Onda odbacite tu hipotezu.”
Pitao sam: „Imate li kartu na kojoj se vide okolne ceste?”
Donijeli su autokartu. „Gledajte.
Mjesta ubojstava povezana su s glavnim cestama,
tako da počinitelj može brzo pobjeći.
Morate pratiti ceste unatrag.”
Pitali su mogu li im pomoći. Pristao sam, naravno.
Bilo je to 28. rujna 2005.
Netko je pokucao na vrata. Bila je to gđa Lupita.
Ali primijetila sam da je došla s nekom ženom.
Bila je vrlo krupna.
SVJEDOKINJA
Ne debela, nego nabijena. Imala je široka pleća.
Samo se sjećam da je nosila crveni baloner.
Crveni baloner.
Imala je kratku kosu i bila je tamnoputa.
Kad sam povirila van, okrenula se od mene
i podignula ovratnik.
Kao da se htjela sakriti.
Nismo se obazirali na to.
Onda je gđa Lupita otišla gore s njom.
I to je bilo to.
Nije bilo komešanja, buke, ničega.
Gđa Lupita ležala je na leđima.
Suknja joj je bila podignuta.
Bila je zadavljena. Najlonke su joj još bile oko vrata.
Bile su joj vezane oko vrata.
28. RUJNA 2005. PANIKA MEĐU STARIJIMA
GĐA GUADALAPE OLIVEIRA ZADAVLJENA
OPROŠTAJ OD GĐE LUPITE
Odmah sam pozvao sve policajce.
Stigli su odmah, kao uvijek.
Morate znati kako treba s policajcima.
Rekao sam: „Dolazim iz okružnog tužilaštva,
gdje kažu
da znate samo izbacivati pijance iz kafića, a i to ne uvijek.
Stalno ponavljaju kako ste svi nesposobni,
beskorisni i da niste ni za što.”
Tog sam dana vozio vozilo BC3-2050.
POLICAJAC
Bio sam zadužen za prvi sektor četvrti Moctezuma.
Tada smo bili kvartovski policajci.
Nato je jedan policajac rekao: „Majku im jebem.”
Rekao sam: „Oni su o vama rekli i gore.
Da navijate za Ameriku.” Uvreda.
„Nego, je li istina to što govore u okružnom tužilaštvu?”
„Nije.”
„Tko je glavni u gradu?” „Mi.”
„Tko patrolira?” „Mi.”
„Tko će je zaustaviti?” „Mi!”
Rekao sa: „Hajde onda.”
Počeo sam obilaziti četvrti u 5 h.
Svi policajci dobili su naredbu da nađu serijskog ubojicu.
TAJNIK ZA JAVNU SIGURNOST
Onda sam izvadio fotorobote.
Nakon govora rekao sam im da ih odmah razdijele svim jedinicama.
Nosili smo ga sa sobom cijelo vrijeme, kao da nam je bio dio odore.
„Širom otvorite oči.
Prijavite bilo što neobično.”
Šef policije Briones. Sjajan čovjek.
„Gad operira na ovom području. Pogledajte ovu kartu.
Onda pojačajte ophodnje, ali promijenite strategiju.”
Sjećam se, rekao je: „Vozite kao po serpentinama.”
Rekao sam: „Krećite se kako želite, samo promijenite način.”
U operaciji Serpentina patrolna vozila
sporo su vozila s uključenom sirenom.
Morali smo biti nepredvidivi.
Obilazili su sve ulice u toj četvrti,
sa sjevera na jug i s juga na sjever.
Fotorobot se počeo pojavljivati po cijelom gradu.
Mediji su pojačali kampanju.
Bili smo joj za petama.
Dok sam živio u Jassu, većinom sam živio kod Ane Maríje de los Reyes.
Najčešće smo dijelili kuhinju.
Pili smo kavu ili pušili cigarete.
Bila je jedna pjesma „Pušim i čekam”.
Gledala je televiziju na kauču. Pozvala bi me da sjednem.
„Pretvaraj se da pušiš i pjevaj tu pjesmu.”
Uvijek smo komunicirali porukama na papirićima.
Kad si nešto ne bismo stigli reći, ostavila bi mi poruku na vratima.
„Joele, otišla sam u kupnju.”
„Ostavila sam hranu na štednjaku, jagode i limunadu.”
Voljela sam ih promatrati. Držali su se za ruke, kao par.
Išli su na tržnicu i vraćali se.
Zviždao joj je kao Pedro Infante Chorreadi.
A ona je odgovarala.
Bili smo poput zaigrane djece.
PODSTANAR
Često je dolazila
jer je voljela popušiti cigaretu sa mnom.
Popile bismo kavu i sok.
Pitala bi: „Da donesem sir ili grah? Napravimo taco.”
PRIJATELJICA
Pojele bismo taco.
Predivna osoba.
PRIJATELJICA
Na temelju kronologije zločina, kad očekujete…
Voljela je gledati vijesti.
Sjećam se da je jednom prilikom govorila o tome.
U Méxicu se dogodilo između sedam…
Samo se sjećam da sam rekao:
„To su samo priče.”
Više od stotinu policajaca traži serijskog ubojicu,
čiji je fotorobot objavljen na televiziji.
Ontiveros, stručnjak za serijske ubojice, smatra da Mataviejitas
ubija u glavnom gradu već sedam godina.
25. SIJEČNJA 2006.
Tog sam se dana probudio, spremio i vidio Anu.
Ovako mi je mahnula. Otišao sam na posao, odradio smjenu.
Nažalost, Joel je tog dana kasnio.
Morao je primiti robu na poslu i došao je kasno.
Kad sam izašao iz podzemne
i došao do ugla Ulice Jasso,
s lijeve sam strane vidio policijsko vozilo.
Imao sam čudan osjećaj.
Došao sam kući
i vidio da su otvoreni prozori
i ulazna vrata kuće.
To je bilo čudno.
Zazviždao sam.
Ali nije bilo odgovora.
To je bilo jako čudno pa sam odlučio poviriti.
Sve su ladice bile otvorene.
Odjeća je bila razbacana.
Okrenuo sam se nalijevo…
i vidio da Ana leži na podu pred televizorom.
Pomislio sam…
„Ovo je nemoguće.”
KUHINJA - SOBA S TV-OM
Tada sam začuo buku.
I vidio sam…
tu ženu.
U tom kratkom trenutku…
pogledali smo se u oči.
Nisam razgovarao s njom.
Ta se žena okrenula.
Mirno je otišla kroz dnevnu sobu.
Sjećam se da sam polako hodao za njom.
Izašao sam
i u tom trenutku
osjetio sam potrebu da viknem.
„Zaustavite tu ženu!”
Prvo sam pomislio na Celinu.
Počeo sam vikati: „Celina!
Celina, pomozi mi!”
Ušao je i jako gurnuo vrata.
„Pomozite! Ona žena je naudila Ani!”
U tom smo trenutku vozili Ulicom Zaragoza.
Skrenuli smo u Ulicu Joséa Jassa.
Dotrčao je mladić.
Rekao je: „Pomozite!”
Primijetio sam da se ta osoba okrenula i brže potrčala.
Ubrzao sam
i rekao partneru: „Znaš što? Izađi i idi na drugu stranu.
Uđe li u podzemnu, pobjeći će.”
Kad je htjela ući u podzemnu,
zgrabio sam je i zurila je u mene.
Pitala je zašto.
„Uđite. Da vidimo što ste učinili.” Pokušala me udariti.
Vidio sam da je pokušala udariti mog partnera.
Izašao sam iz auta i priskočio mu u pomoć.
Došao je jedan mladić
i pitao: „Što ste učinili mojoj susjedi?”
Istrčala je iz kuće.
Gospođa je pobjegla, trčala je niz ulicu.
Moj partner i ja zgrabili smo je za ruke
i smjestili u vozilo.
UHVAĆENA MATAVIEJITAS
Mataviejitas je uhvaćena više od sedam godina nakon prvih ubojstava.
Uhićen je najtraženiji serijski ubojica u Meksiku.
Danas u četvrti Venustiano Carranza.
Uhitila ju je gradska policija
nakon ubojstva 82-godišnjakinje.
Zahvaljujući osobi koja ju je vidjela na odlasku
policija ju je uspjela uhvatiti.
Mataviejitas je uhvaćena. Pogledajmo što se dogodilo.
Susjed je primijetio nešto sumnjivo i pozvao policiju.
Srećom, blizu je bilo policijsko vozilo
BCA3-1050.
Sad je u pritvoru.
UHVAĆENA!
S velikom sigurnošću možemo potvrditi
da je riječ o ženi koja je počinila
više ubojstava starijih žena.
Imala je dvije vrećice, poput onih iz supermarketa,
s plastičnim ručkama.
Imala je glasačke iskaznice
i iskaznice za subvencioniranu prehranu za osobe starije životne dobi.
Imala je posjetnice nekih hrvača,
potvrde o najmu ringova za profesionalno hrvanje.
Imala je bočice šampona u torbama.
Losione.
Lak za kosu,
mobitel,
mjerač krvnog tlaka.
Imala je stare novčiće,
privjeske, lančiće.
Sličicu sv. Lazara
i još jednu Gospe od Svete Smrti.
Imala je i privjesak za ključeve…
GOSPA OD TIŠINE!
…na kojem je pisalo „Gospa Od Tišine!
Profesionalna hrvačica, ženska svjetska prvakinja.
Sretan Božić i nova godina.”
Bio sam iznenađen
kad sam vidio tako smirenu osobu
bez zlobe na licu.
Sjela je u auto, izvadila sendvič i počela jesti.
U ruci je držala sličicu Svete Smrti.
I počela je jesti.
Došao sam.
Vidio sam osobu napadnog izgleda
s previše šminke.
Rekao sam: „Dobar dan.” Sjeo sam. Okrenula se meni.
Pitao sam: „Čime se bavite?”
Rekla je da radi mnogo toga.
Rekao sam: „Zacijelo ste važna žena.
Impozantno izgledate.” Gledao sam njezine ruke i šake.
Kad sam razgovarao s Renatom,
rekao nam je da je njegov tim forenzičara zaključio
da je zbog načina ubojstava i iskaza svjedoka
vjerojatno riječ o muškarcu koji se bavi hrvanjem.
Zbog načina na koji davi žrtve.
Taj se zahvat zove kravata. Da, kravata.
Inače ga izvode rukama. Ona ga je izvodila predmetom.
Razmišljao sam o tome dok sam razgovarao s njom
i gledao njezine velike ruke i šake.
Pitao sam: „Koji sport volite?
Hajde, recite mi.” Gurnuo sam je laktom.
Rekla je: „Jako volim hrvanje.”
„Majku mu”, pomislio sam.
„Super. Divno. Obožavam hrvanje.”
Rekao sam: „Odmah se vraćam. Reći ću im da se požure s papirologijom.”
„Dobro. Hvala.”
Ispred su bili Briones i policajci koji su je uhitili.
Rekao sam Brionesu: „To je ona.”
-Zašto ste je ubili? -Ne mogu vam reći.
Gospođo, kako se zovete?
-Jeste li je poznavali? -Nisam.
-To vam je prvo ubojstvo? -Kako se zovete?
Juana Barraza Samperio.
-To vam je prvo ubojstvo? -Da.
-Jeste li ukrali nešto iz stana? -Ne.
Prvi ste put to učinili?
Prvi zločin dogodio se 1998.
Tijekom gotovo osam godina ubijeno je 48 starijih gospođa.
Iz tužilaštva kažu da se otisci ove žene podudaraju
s otiscima nađenima na mjestima najmanje deset ubojstava
u koja je ona izravno umiješana.
Cijelo smo vrijeme tražili muškarca.
Svi u policiji jako su se iznenadili
što je serijski ubojica žena.
Poslije sam rekao svojoj kolegici
da provjeri je li doista žena. Da, jest.
Jako sam se iznenadio.
Četrdeset žrtava. Žena je ubojica.
Nije bilo lako shvatiti
jer to nije uobičajeno.
Osim toga, bilo je nasilja,
što je mnogo češće kod muškaraca nego kod žena.
Snažne ruke, muškarac.
Zahvat kravata, muškarac.
Stereotipni serijski ubojica
uvijek je muškarac, a ne žena.
Čim kažete da je žena serijski ubojica, sve se mijenja.
„Žena je ubojica? Oho!”
Izaziva drugačiju znatiželju.
Zove se Juana Barraza Samperio
i priznala je da je ubila žrtve iz bijesa.
Okružni tužilac otkrio je njezinu problematičnu prošlost,
koja bi mogla biti uzrok što je postala serijski ubojica.
Pitali smo je
o njezinim motivima, zašto je ubila svoje žrtve.
„Iz bijesa”, rekla je.
Kad ste počeli ubijati?
-Molim? -Ubijati.
-Ne, ovo je bilo prvo. -Prvo ubojstvo?
Niste počinili druga? Zašto ste danas ubili nekoga?
-Iskreno, izgubila sam živce. -Zašto? Što se dogodilo?
-Posvađala sam se s tom gospođom. -Oko čega?
-Oko novca. -Kojeg novca?
-Moje plaće. -Nisam bio ondje.
Recite mi sve pojedinosti. Zašto ste se posvađale?
Došla sam ispred njezine kuće. Ulazila je, otvarala vrata.
Vraćala se s tržnice.
Pitala sam treba li pomoć oko čišćenja i pospremanja.
„Ne sad”, rekla je. Zamolila sam je za čašu vode.
Ljubazno me pozvala da uđem.
Pogledala sam, ali ništa nisam ukrala.
Čime vas je tako naljutila da ste joj željeli nauditi?
Jer sam je pitala koliko bi mi platila za prekrivače.
Kad mi je odgovorila, rekla sam: „To je premalo, gospođo.”
Rekla je: „Želite zaraditi dvostruko.” To me razljutilo.
Zgrabila sam gumu, ali nije bila moja.
Bila je na stolu.
Zgrabila sam je i zadavila je njome.
Ostavila si otiske prstiju na svim mjestima zločina.
Ne izmišljamo to i ne pokušavamo te prevariti.
Ne želimo loše postupati s tobom. Ovaj slučaj je vrlo jasan.
-Ovdje si. Uhvatili smo te. -Da.
Ne poričem to.
Prvo je rekla da je ubila sve pa nijednu, a onda da je ubila samo posljednju.
-Jesu li te zlostavljali u djetinjstvu? -Da.
-Tko? -Moja mama.
Mama te zlostavljala? Pričaj mi o tome.
Reci mi.
Mama me jako zlostavljala. Tukla me.
Uvijek me vrijeđala. Dala me starijem muškarcu.
-Dala te? Olakšaj dušu. -Da, mnogo starijem muškarcu.
-Zlostavljao me. -Zlostavljao te?
-Da, zato mrzim gospođe. -Mrzila si gospođe.
-Olakšaj dušu. -To nije opravdanje.
Ne zaslužujem da mi oprosti Bog ni itko drugi.
Učinila sam to.
Prema onome što je sama rekla,
kad je bila mlada tinejdžerica,
majka ju je prodala za paket piva.
Dala ju je starijem muškarcu
u zamjenu za paket piva.
Tada je počela njezina životna drama.
To je bez sumnje bio jedan od psiholoških uzroka
njezine devijacije i osobnog konflikta.
Ona je vjerojatno naša prva žena serijski ubojica.
Meksikanka.
Zanima nas što se događa
u umu tog tipa zločinca.
Dok je bila u čekaonici tužilaštva,
dr. Apodaca zamolio ju je da mu pokaže kako ih je davila.
Skinuo sam svoju kravatu i dao joj je.
Počela je objašnjavati.
Pokazivala nam je na dr. Apodaci i počela ga daviti.
U jednom se trenutku uzbudila i jako ga stisnula.
Rekla sam drugom kolegi, Miguelu,
da u uredu imamo najlonke.
Otprilike ovako.
Kad… Možete li se malo sagnuti? Otprilike ovako.
Vučem ovako, ali naslonim ruku da se ne ispruži.
I ovdje.
Ovdje jače zategnem.
Kad ne može disati, padne i onda olabavim.
Ali nikad ne skidam…
Što radite ako se žrtva ne sagne?
Ovako je guram dolje.
Ali nikad je ne diram rukama.
-Samo podlakticama. -Da.
Svežete još jedan čvor?
Da, kad napravim ovo i…
Ne kanim ga odvezati pa učinim ovo.
Da, samo ostavite tako.
Pogledajte. Nitko nema ovo.
Ovo je jedan od čvorova.
Ovo je čvor kojim je davila Miguela.
Ali pokazat ću vam ono najvažnije.
Ostavila je autogram.
Ovo je Juanin potpis.
Rekla sam: „Dajte mi autogram.”
I rado mi ga je dala.
Dobro, ovaj je drugi. Naime, s druge strane
na istom povijesnom predmetu, nalazi se prvi potpis.
Ovo je neprocjenjivo,
osobito zbog čvora i potpisa.
Policija će se sastati s čovjekom koji je prijavio ubojicu
da odluče kako bi ga mogli nagraditi.
Policajci koji su je uhitili
dobit će svaki po 100 000 pesa.
Rekli su da će održati prijem
na kojem ću dobiti priznanje.
Proglasili su ga junakom, kao i policajce.
Predajemo vam ovu nagradu i čestitamo. Sretno.
Počastite nas.
-Jeste li se bojali? -Ne, to je naš posao.
Da. Kako vam je uhićenje serijskog ubojice promijenilo život?
Uglavnom osjećam osobno zadovoljstvo.
-Što su vam rekli kod kuće? -Čestitaju.
-Imate li djecu? -Da, jedno.
-Koliko godina? -Šest.
-Još je malen. -Da.
-Što vam je rekla supruga? -Čestita.
I moja braća i sestre, mama, čak i susjedi.
Kad smo davali intervjue,
ljudi bi tražili da se fotografiramo s njihovom djecom.
Jedna mi je bakica rekla
da je zapalila svijeću za mene.
Dobio sam ovu kongresnu medalju.
Dobili smo i policijsku nagradu za posebno postignuće.
Kao novčanu nagradu dobili smo po 100 000 pesa i stan.
To smo dobili.
Odjednom su rekli: „Bili ste ključni. Vi ste junak.”
Ali ja to tako ne doživljavam.
Volio bih…
da sam je spasio.
Sve o zločinu! Ubila je bake.
Pročitajte u novinama!
Njezini susjedi kažu da je Juana Barraza bila normalna žena.
Živjela je s dvoje djece.
Kao svaka žena, ošišala se prije dva mjeseca
u frizerskom salonu u susjedstvu.
Ošišala sam je, ali ne i obojila jer je kosa bila slaba.
Čudila sam se što mijenja frizuru svaki tjedan.
Ozlijedila je križa. Nije mogla dobro hodati.
Premda su je uhitili, susjedi se i dalje boje.
Ipak se jako bojim jer je to nezamislivo.
Ovdje je živjela posljednjih šest mjeseci.
Susjedi kažu da je bila povučena
i nije komunicirala s drugima.
Cijeli joj je stan bio obojen u crveno.
Sve je bilo u neredu.
Sobe su bile pune stvari.
Bilo je kreveta, ali bilo je neprohodno
jer su posvuda bili razbacani torbe, cipele i odjeća.
Na ulazu s desne strane
bio je oltar posvećen Svetoj Smrti.
U dnevnoj sobi bila je uokvirena fotografija.
Koje veličine?
Oko 80 cm, poput postera.
Na fotografiji je ona, prekriženih ruku,
pozira kao hrvačica.
UHVAĆENA MATAVIEJITAS
Da, vijest dana je Mataviejitas.
Otkrili smo da je tajanstveni ubojica hrvačica.
Nazvala se Gospom Od Tišine.
Neko je vrijeme bila profesionalna hrvačica.
Zvali su je Gospa Od Tišine.
Gospa Od Tišine.
Gospa Od Tišine. To joj je bio nadimak.
Svi smo htjeli doznati više
pa smo odlučili otići u arenu San Juan.
Dame i gospodo, večeras gledamo hrvanje!
Čekaju nas sjajne borbe. Negativci protiv pozitivaca.
Pitam vas, jeste li spremni?
Gospa Od Tišine!
GOSPA OD TIŠINE
Bile smo prijateljice kad je trebalo tulumariti.
Stalno smo se zajedno zabavljale.
Ako se njoj svidio jedan tip, ja bih bila s drugim. Bile smo…
HRVAČICA
Bile smo divlje.
Uvijek je nudila pomoć.
Da, vjerovala sam joj.
Čak sam joj se i povjeravala, govorila joj o problemima sa kćeri.
HRVAČICA
Gospa!
Ali nikad nije bila ljuta.
U njoj nije bilo ni trunke agresivnosti.
Bila je vrlo draga.
Hajde!
Ali bilo mi je čudno
kad nas je počastila ručkom i platila velik račun.
Da, nosila je mnogo novca sa sobom.
Bilo mi je čudno što je često bojila kosu.
Rekla sam joj da će joj otpasti. Bojila ju je gotovo svaki mjesec.
Bojila ju je u plavu, crvenu, smeđu.
I često se selila.
Prošlog petka u podnevnim vijestima
vidjeli smo nešto zanimljivo zbog čega se čovjek zamisli.
Tako je. Žena koja se tog dana hrvala je
Mataviejitas.
Veoma se drskim čini
da se žena, koju policija posvuda traži
i čijim je fotorobotom oblijepljena cijela zemlja,
usudila pojaviti na televiziji.
Navodno je hladnokrvno ubila
najmanje deset starijih gospođa.
Prošlog utorka, 17. siječnja, pred našim je kamerama rekla
da je vrlo, vrlo čvrsta.
Nikad…
Nikad nisam posumnjala da je ona…
Da je to ona.
Gledala sam televiziju s mamom i kad sam je vidjela…
Pogledala sam svoju mamu.
Rekla je: „Dušo, to je tvoja prijateljica.
Vidiš? A dovodila si je ovamo.”
Kad su je uhvatili, nedostajala mi je.
Obitelj mi je govorila: „Ne govori da ti je prijateljica. Ne sramiš se?”
Zašto bih?
GOSPA OD TIŠINE
Gospa Od Tišine.
Ona je pozitivka.
Nije negativka.
Ali bila je negativka.
Možda je bila Gospa Od Tišine
zato što je nešto tajila.
Neobično, kad se prestala hrvati zbog ozljede leđa…
Dizala je utege od 100 kg.
Kad se prestala hrvati, počela je ubijati.
Mislim da je istresla mnogo svojih frustracija
proizašlih iz teškog ranog djetinjstva
dok se hrvala.
Mislim da je uvijek sanjala o tome da postane hrvačica.
Ali nikad nije bila hrvačica.
Nikad nije kročila u ring.
Pitala sam hrvačice: „Jeste li se borile s Gospom Od Tišine?”
„Ne, nikad.”
Voljela je biti među hrvačima.
Dala je sašiti svoj kostim, ali nije bila hrvačica.
Bilo tko može izraditi opremu za hrvanje.
Bilo tko može kupiti naslov prvaka.
Naprijed, Gospo!
Naprijed!
Gospa Od Tišine nije postojala.
Gospa Od Tišine mogla bi biti u zatvoru do kraja života.
Danas popodne osuđena je za najmanje 11 ubojstava.
Potresli su nas njezini strašni zločini.
UBOJICA BAKICA
Kad sam pisala o Juani Barrazi,
shvatila sam da je dala medijima i policiji
idealnu senzacionalističku priču.
Prikazali su Juanu Barrazu kao psihopatkinju
jer je bila mišićava.
Uvijek je tako prikazuju, kao krupnu ženu koja voli hrvanje,
kao Gospu Od Tišine.
Ne toliko zbog zločina koje je počinila.
BESRAMNICA!
O njezinim zločinima govorili su kao da se takva rodila.
Dokazano je da se čovjeku na licu ne može vidjeti da je zločinac.
Stoga, ako sudimo o nekome po izgledu,
pogledu ili crtama lica,
to može biti veoma opasno
kao temelj za izradu profila zločinca.
Jednog dana…
morala sam ići u sudnicu 67 u Santa Marthi.
Bila sam udaljena metar i pol od staklenog prozora.
Bila je iza tog prozora.
Doimala se većom
nego što su je opisali, kao krupnu i nabijenu.
Pa…
Kao korpulentnu i snažnu,
jake osobnosti.
Izgledala je kao gad… Oprostite.
Tako.
Povrh onoga što mi je učinila,
oduzela mi moju mamu, baku, moju Mane,
rekla mi je: „Da, ali ostavila si je samu.”
Nisam to više mogla izdržati.
Bila sam u toaletu. Izašla sam povratiti.
Znala sam da mi neće ništa učiniti,
ali jest.
Ročište je bilo otkazano tog dana
jer nisam mogla.
Nisam osjećala mržnju.
Iskreno, nisam osjećala mržnju jer sam molila Boga
da mi pomogne da odbacim to od sebe.
Samo sam izlanula: „Neka ti Bog oprosti.
Doista, neka ti Bog oprosti.”
Gledala me iznenađeno.
Sjećam se da je pitala:
„Znaš li tko je moj Bog?”
Rekao sam: „Ne znam.”
Izvadila je sličicu Svete Smrti.
Rekla je: „Ovo je moj Bog i štiti me.”
Rekao sam: „Odlično!
Drago mi je da te štiti.”
Ne znam zašto sam joj rekao:
„Nisi povrijedila mene.
Ali najviše si povrijedila svoju djecu.”
Okrenula se i otišla.
Optužena Juana Barraza Samperio
osuđena je
na 759 godina i 17 dana zatvora.
Ne slažem se.
Ni s čim se ne slažem.
U sudnici iza kabine za optuženike
čitali su imena svih koje je navodno ubila.
Bila je vrlo smirena.
Čitali su imena i sjećam se da je rekla:
„Dodajte ih još, hajde.
Ja sam vam žrtveno janje. Koga briga? Dodajte još.”
Juana Barraza Samperio zvana Mataviejitas,
osuđena je na 759 godina zatvora.
Za ubojstva 17 žena
i još 12 provala i pljački.
Takozvana Gospa Od Tišine žalit će se na presudu.
Ta osuda
bila je dio osjećaja pravde
koji su vlasti htjele pružiti narodu.
To je politička osuda.
To je srednjovjekovna osuda
jer joj je cilj utjecati na javno mišljenje.
To nije izvediva osuda.
Žene koje ubijaju u Meksiku i ostatku svijeta
redovito dobivaju dulje kazne
jer ih se ne kažnjava za ono što su učinile,
nego jer se smatra da su zle po prirodi.
Ta je kazna istodobno upozorenje drugim ženama.
ŽENSKI CENTAR ZA REHABILITACIJU
Araceli Vázquez, jedna od navodnih Mataviejitas,
u zatvoru je 19 godina,
a nije dokazano da je ikoga ubila.
Nekoliko godina nakon uhićenja bila sam u zatvoru
kad su mi druge zatvorenice rekle:
„Upravo su uhitili Mataviejitas.”
Bila sam šokirana i rekla: „Zašto? Nisu li rekli da sam to ja”
Uvijek sam krala, ali to nije imalo veze s tom situacijom.
Kod nje su našli neke predmete
koji su pripadali žrtvama pljački.
Tvrdili su:
„Ona je Mataviejitas. Araceli je ubojica.”
Priveli su me na konferenciji za novinare pred više od 70 medijskih kuća.
Prikazali su je s vlasuljom.
Tko zna tko je od tih luđaka
među policijskim istražiteljima
smislio ideju da joj daju vlasulju.
Rekli su: „Neka nosi vlasulju da bude dojmljivije.”
Poludjeli su na konferenciji za novinare.
Odlučili su napraviti sapunicu od toga.
Tužilac Zayas rekao je:
„Araceli će se izvući s pljačkama pa dodajte ubojstva.
To su 42 godine.”
„Ne, ne možete. Nikoga nisam ubila.”
Ponavljala sam da nisam ubojica.
„Ne, to je ona. Zapišite i spremite je. Ide u zatvor.”
JA SAM KRADLJIVICA, NISAM UBOJICA
PORIČE DA JE UBILA BAKE TVRDI DA JE NEDUŽNA
Svjedokinja je rekla: „To nije ona.
Osoba koju sam vidjela bila je visoka, kratke kose i širokih pleća.
Svijetle puti.
Ova žena je tamnoputa. Niska je.
Ti ljudi tražili su visoku osobu velikih ruku.
To nije ona.”
Je li Araceli Vázquez odgovarala profilu sumnjivice?
Ne, ne u potpunosti.
Ne sto posto.
Ali naša je dužnost bila istražiti sve dokaze koje smo imali.
Poslali su me u zatvor Reclusorio Oriente,
a svaki dan dogodila bi se tri, četiri ubojstva.
Otrčala bih upravitelju i rekla:
„Još ih je ubijeno! Nisam kriva!”
U početku je Araceli Vázquez bila povezana s nekoliko slučajeva.
Između ostalog, i s ubojstvom gđe Glorije Rizo.
Navodno su kao dokaz našli neki nakit koji je Araceli ukrala gđi Gloriji.
Araceli je rekla: „Moji otisci nisu ni na jednom mjestu zločina.
Moji otisci se ne podudaraju
s otiscima iz ubojstava koja su dokazano počinili drugi.”
Kad su uhitili Juanu Barrazu,
samo su rekli: „Otisci se podudaraju s onima na čaši koju ste donijeli.”
Čak su mi dali i službenu potvrdu
da je isključivo ona kriva
za njezino i mnoga druga ubojstva.
Nikad više nisu spomenuli Araceli Vázquez
i nikad nisu rekli: „Pustit ćemo je.”
Ništa. Nisam bila u kontaktu ni s njom ni s drugima.
Ako su našli tu drugu ženu, pretpostavila sam
da će odmah pustiti Araceli.
To se nije dogodilo.
Rezultati istrage poslije su pokazali da ona nije osoba koju smo tražili.
Pogrešno su je osudili.
Ali ona još izdržava zatvorsku kaznu.
Možda zbog drugih optužaba. Ne sjećam se.
-Ne sjećate se Araceli? -To je predmet tužilaštva za ubojstva?
Ne, ne sjećam se tog slučaja, iskreno.
Araceli je odslužila 17 g. i devet mjeseci za provalnu krađu.
Sada služi još 23 godine
za namjerno ubojstvo Margarite Aceves u Cuitláhuacu.
No u dosjeu nema dokaza koji je povezuju s tim ubojstvom.
Otisci prstiju se ne podudaraju,
a ni fizički opis svjedoka.
Zapravo, nijedan svjedok nije ju identificirao.
Samo želim razjasniti da nisam ubila te osobe.
Dokazi su tu.
Šutjela sam 18 godina.
Ako je to bila sudska pogreška, treba je ispraviti.
Za to je odgovorno sadašnje okružno tužilaštvo.
Pravosuđe također.
Ako se ispostavi da je to sudska pogreška,
postoji postupak kojim se to rješava.
Nažalost je tako.
Ali u istragama se događaju pogreške, što je strašno.
Takve pogreške treba priznati
i trebamo ih moći ispraviti.
To se ne dogodi uvijek, iz političkih ili medijskih razloga.
No trebali bismo priznati da se pogreška dogodila.
To potiče na razmišljanje. Ako nema dovoljno dokaza
da je neka osoba kriva,
zašto su pokrenuli sudski postupak i osudili je?
Rekli su da je Mario Tablas bio povezan s četiri ubojstva.
Zatim sedam pa devet.
A očito ih nije počinio.
Rekao je, isto kao Araceli: „Moji otisci nisu bili ondje.”
U službenom izvješću smo pročitali
da su u jednom slučaju ubojstva
za koje je Mario bio osuđen
zapravo na mjestu ubojstva našli otiske prstiju Juane Barraze.
Kad smo ga pitali
zašto je tužilaštvo podignulo optužnicu za ta ubojstva,
rekao je:
„Izmišljali su krivce.”
Mario Tablas osuđen je na gotovo 70 godina zatvora
za ubojstva dviju starijih žena.
Čuo sam da je umro u zatvor.
Cijelo je vrijeme tvrdio da je nedužan,
ali nisu ga pustili na slobodu.
Ne postoji savršen zločin, ali postoje nesavršene istrage.
Takve probleme moramo riješiti
jer krivci prolaze nekažnjeno.
Juana Barraza je u zatvoru Santa Martha Acatitla, gdje služi kaznu
za ubojstva 17 starijih žena i pljačku još 12.
Zbog dobrog ponašanja dopuštaju joj
da utorkom kuha i prodaje svoju hranu.
Tako ima prihod dok je u zatvoru.
Znamo da se udala 2015. i poslije razvela.
Odlučila sam stupiti u kontakt s Juanom.
Prišla sam joj vrlo oprezno.
Rekla sam: „Kako ste? Ja sam Claudia Bolaños, novinarka El Universala.”
Rekla je da ne daje intervjue.
„Tražim 10 000 pesa za intervju.”
Posjetila sam je u Santa Marthi.
Šokirala sam se kad sam vidjela…
Nije to bilo poštovanje. Čuvari su je se bojali.
Odmicali su se od nje i govorili: „Kako ste, gđo Juana?”
„Gospođo, izvolite.”
Postala je slavna osoba.
Odnosno, zbog slave ima određeni društveni status u zatvoru.
Razmišljam o tome kako ljudi,
kada danas čuju za Mataviejitas,
možda pomisle na legendu ili mit.
Poput svake legende,
zasniva se na na istini i lažima,
a policija voli pričati priče.
Mediji također vole dobru priču.
Dramu s mnogo elemenata.
I ljudi, meksičko društvo,
jako vole slušati priče.
PRISNI UBOJICA
ČVRSTA
UBILA 16 STARICA
Profesionalna hrvačica
Gospa Od Tišine zvana
Nitko ne sluti, nitko ne sumnja
Da ubojica možda je susjeda
Prvi serijski ubojica, i to žena.
I događa se u Méxicu, ubija starije žene.
Naravno da je slučaj bio razvikan. Tako razvikan da me intervjuirate.
I to dvadeset godina poslije.
Da više prodaju.
Zato je slučaj postao razvikan.
Pjesme, narodne priče i plesovi.
Ona je Mataviejitas
Mataviejitas
Ona je serijski ubojica
Zločinka je postala slavna.
Bila je Mataviejitas, hrvačica i…
Mnogo toga.
Ali što je sa žrtvama?
Prva žrtva, druga žrtva, treća žrtva.
Ubijala je, a govore samo o načinu ubojstva,
kako je to učinila i što je ukrala,
umjesto da govore o tome tko je bila žrtva.
Zaboravili su ih. Ali obitelji ih nisu zaboravile.
Još su ovdje
i možda traže pravdu nakon toliko godina.
Mislim da i one zaslužuju
da se nastavi istraga i zadovolji pravda.
Žrtva
gubi
u dvoboju života.
Strašno, zar ne?
Nakon svakog ubojstva…
ostaje velika bol.
A ljudi nisu svjesni da ostavljaju…
Da iza sebe ostavljaju prazninu u tuđim životima.
Juana Barraza, poznata kao Mataviejitas, provest će ostatak života iza rešetaka.
Policija je zabilježila 49 slučajeva
u kojima su starije žene zadavljene na isti način između 1998. i 2006.
Juana Barraza optužena je za samo 17 ubojstava,
ali 32 ubojstva i dalje nisu riješena.
Sada je 8.04 h.
ŽRTVE 1998., 1999., 2001., 2002.
ŽRTVE 2003.
ŽRTVE 2004.
ŽRTVE 2005. - 2006.
Prijevod titlova: Sanja Vorkapić Velić