Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASADA EN LES NOVEL·LES DE BERNARD CORNWELL
Durant cent anys, el caos va envair les nostres terres.
Guerres entre saxons i invasors danesos.
I guerres entre homes que volien ser reis.
El meu senyor, Uhtred, fill d'Uhtred, nascut saxó, però criat per danesos,
havia aconseguit una pau fràgil.
Però la salut del rei Eduard defallia
i tot empitjorava.
La majoria del territori jurava vassallatge als saxons,
però les terres de l'Uhtred a Northúmbria, no.
I els enemics se'n van voler aprofitar.
RIU DERWENT OEST DE NORTHÚMBRIA
Llop!
Destruïu el poblat. No deixeu rastre de la nostra arribada.
Anlaf, tenim l'espia.
Contempleu la meva filla.
Mireu la filla d'Anlaf.
Estàs ridícula.
Així vesteixen ells, pare. Per viure entre ells he de…
El rei Eduard és mort?
Encara no.
- Però cada alè podria ser l'últim. - Llavors hem fet bé.
Quan se'ls mor un rei, els saxons sempre s'enfronten.
Informa'n als reis que els odien.
Informa'ls que he vingut d'Irlanda i que vull fer aliances.
Torna a Winchester.
Escolta.
Juga amb ells.
Fes que regni el caos.
WINCHESTER REGNE DE WESSEX
No. Quiets.
Trobeu la reina!
Lady Eadgifu.
El traïdor Aelfweard ha enviat homes per tenir cura de vós i el príncep Edmund.
No penso ser ostatge de ningú.
- Els podem repel·lir? - No sense l'Etelstan.
Els meus guàrdies…
Les lleialtats estan en dubte i s'estan formant bàndols.
No sabem qui està del nostre.
Hem de marxar mentre puguem.
No perdonaré això.
Ni tampoc l'Etelstan per deixar-nos.
Maleeixo la seva absència.
Vine, Edmund. Marxem.
On és la reina?
Va! Mireu pertot!
- Mare, què…? - Silenci.
Espereu.
- Pyrlig. - Tenim notícies.
L'Etelstan està pelegrinant per pregar pel seu pare.
Doncs trobeu-lo i digueu-li que és mort. I foteu-li una galtada de part meva.
Va jurar que ens protegiria.
Vinga, no tenim temps.
On anireu?
- Amb l'Uhtred. - El pagà?
- Són aquí! - Marxem!
L'Uhtred va trair el meu marit.
Segur que fem bé?
És com un pare per l'Etelstan. Podem confiar en ell.
Marxem a l'últim regne.
BAMBURGH REGNE DE NORTHÚMBRIA
Es va aturar davant l'exèrcit i va dir: "Llanceu les fletxes!"
I una fletxa li va travessar el cap.
Quins temps.
La batalla per aquesta terra no es pot oblidar.
- Les dues. - I en Canut…
Tenia uns collons…
I hi havia assassins de cavalls. Letals.
- Com era aquell? - Cabells de sang.
Això. I aquella? La de les malediccions.
- Ni la mentis. Skade. - Estava com un llum d'oli.
Una altra que creia que veia el futur. No va acabar gens bé.
Us dic que el meu somni és una profecia. Ja fa tres nits que el tinc.
- Què has somniat, Ingrith? - No li doneu ales, senyor.
- Escolteu-me bé: "Set reis han de morir." - Senyor.
- Set i… - Ingrith.
En peu per la reina!
Reina Eadgifu.
I benvolgut amic, Lord Aldhelm.
Què feu tan al nord?
Busco refugi amb el meu fill.
Eduard, rei legítim d'aquestes terres, és mort.
Tinc el cor compungit.
Espero recompondre'm.
Un menys, en falten sis.
No! No m'agrada.
Northúmbria reconeix el nou rei, Etelstan.
No assumiu que l'Etelstan serà rei.
- Qui recolza l'Aelfweard? - Els senyors de Wessex.
És clar. Encara diuen que l'Etelstan és un bastard?
Sí. L'Aelfweard té el suport econòmic de Wiltunscir.
Els nostres espies d'Aegelesburg diuen que és allà, reclutant mercenaris.
Anirem a Aegelesburg i l'aturarem abans que guanyi més força.
Preferim que ens protegiu.
Així l'Etelstan tindrà temps per anar a Winchester i coronar-se.
I evitarem un enfrontament.
- Vaig jurar protegir l'Etelstan… - I sou un home de paraula.
Però encara no heu jurat el vassallatge de les vostres terres.
El vostre marit va ser hostil amb qui tenia sang danesa.
Així que no era l'home idoni per unir Anglaterra.
- Si ho hagués estat, ja estaria unida. - Però les coses poden canviar.
L'Etelstan pot ser el rei que compleixi el somni saxó.
Si decideix jurar…
Li vaig jurar lleialtat i ho mantinc.
Si l'Aelfweard està comprant mercenaris, deu estar buscant homes d'arreu.
Encara podem fer una emboscada?
Si és per l'Etelstan, sí.
- Si aquest no s'adorm. - Va passar un cop.
No creieu que seria millor comptar amb guerrers joves?
Diuen que últimament només beveu i caceu.
No enviaré joves a fer una tasca que vaig jurar fer jo.
Vinga, tros de…
Vinga.
Estiguis quiet.
Osbert, com va per la frontera? Es comporten els escocesos?
Sí, pare, però diuen que hi ha guerrers llop a prop del Derwent.
- Guerrers llop? - Què fas amb l'espasa?
Marxem a protegir l'Etelstan del seu germà.
Hi vaig també. La teva lluita és la meva.
- Queda't i protegeix els teus drets. - Quedar-se esperant no serveix de res.
Doncs encarrega't dels cavalls i ensenya aquell noi a defensar-se.
Ningú no vol el tercer fill d'un rei mort.
Pare.
- Juraràs vassallatge a l'Etelstan? - He de complir la meva paraula.
La gent lamentarà perdre el seu senyor pagà.
Per fi!
Mira quina cabronada.
- Preparats? - No li agrada la sella.
- Diu que li fa mal el cul. - He dit "esquena".
T'he fet això.
I a vosaltres, també.
La gent que seu a la terra nua sent que la terra els crida.
I de nou mostra dots de vident.
No era res, senyor.
Repeteix-ho.
"Set reis han de morir", senyor.
- "I…" - Ingrith, no.
Segueix.
"I la dona que estimeu."
No soc rei i no tinc cap dona.
- No significa res. - Lord Uhtred.
Li he dit al meu fill que entreni el vostre.
Mentre resteu aquí, la Wassa us atendrà.
- Feu com a casa vostra. - Us vull advertir sobre l'Etelstan.
No és el noi alegre que vau criar.
Ara la fe és molt important per ell.
La Germandat d'Oswald hi exerceix molta influència.
Ja he espantat aquest tipus d'homes. Faig por als monjos, no sé per què.
- A fer rei a un home. - Un cop més.
GLASTONBURY REGNE DE WESSEX
El meu pare? No, no pot ser.
Creia que Déu li havia concedit l'hivern.
Lord Etelstan, heu de marxar a Wessex per coronar-vos.
El vostre germà recluta homes.
Establiu-vos a Winchester abans que formi un exèrcit.
Marxarem quan Déu ho disposi, pare Pyrlig.
I encara no ho ha disposat.
Torneu quan hàgiu pregat.
Marxo?
Només el llibre ho dirà.
Jugueu.
Us ha guiat al llibre de Mateu, versicle 157.
"Jesús es retirà a la regió de Tir i Sidó."
Déu vol que lluiteu.
AYLESBURY REGNE DE MÈRCIA
Gràcies, senyora.
Alto. Digueu què feu aquí.
Diuen que algú busca guerrers.
Volem guanyar diners.
Endavant.
- Està tot fet una merda. - L'Eduard se'n va desentendre.
Sort que l'Aethelflaed no és aquí per veure-ho.
- Ha corregut la veu. - He lluitat amb la meitat d'aquests.
- Això no és reclutar i prou. - Es prepara per batallar.
El jove Aelfweard.
Esbrineu què pretén.
Això és ambre?
Per quant la vens?
Au a casa amb la mama.
Edgar, no.
Wilfrid!
És a mi, amic?
Perdona, creia que eres en Wilfrid.
Vam lluitar junts a Tettenhall.
Vau lluitar a Tettenhall?
El meu pare, també.
- Per qui lluiteu ara? - Per l'Aelf… no sé més.
- Els noms saxons són tots iguals. - El que va cap a Wessex.
No ho sabeu?
No marxem cap a Wessex.
Ara la idea és fer que l'Etelstan vingui aquí.
L'Etelstan ve cap aquí.
L'Aelfweard l'ha desafiat i ha acceptat lluitar.
Per quina raó?
És jove i l'han provocat.
Volen enxampar-lo entre la porta i els homes amagats als turons.
Llavors ens en fem càrrec abans que hi arribi.
No podem fer-nos càrrec del poble els tres sols.
Això no serà necessari.
Ei! Juguem per diners, amic?
Lligueu-los i tanqueu tot bé. Amaguem-nos fins veure l'Etelstan.
Si hi ha llit, és meu.
Ja és aquí.
Doneu l'alarma! Soldats acostant-se a la porta sud!
No avanceu més! Aegelesburg m'ha jurat lleialtat.
No negociem amb bastards.
Ni ens hi rendim.
- Ens haureu de matar de gana. - No soc imbècil, germà.
Sabia que seria una trampa.
Que voldries distreure'm per atacar-me per darrere.
Mostreu-li què queda dels seus homes!
Deixa'ns entrar o farem la porta avall i matarem tothom.
La porta resistirà.
No us deixarem passar.
Llavors cauràs amb la porta.
Prepareu-vos per obrir.
Soc el rei legítim. Ta mare era una meuca.
Tot home de bé ho sap. No tens aliats.
Lord Aelfweard.
- Soc Uhtred de Bebbanburg. - Uhtred.
Sabeu que soc un home que diu la veritat.
Així que escolteu-me: pel bé comú, rendiu-vos.
Els meus homes controlen la porta. Teniu les de perdre pertot.
Obriu.
Feu que això acabi en pau.
Inclina't davant meu.
I tot acabarà.
Perdoneu els meus errors i conforteu els familiars de ma mare.
Digueu-los que m'exiliaré
i que vam lluitar per honorar el nostre desprestigiat llinatge.
- Per Wessex! - Per Wessex!
Lord Uhtred.
Obriu.
- No! - Déu em va triar com a hereu.
Etelstan!
Avanceu!
Que no quedi cap enemic viu!
Atureu aquesta bogeria!
Atureu-vos!
Etelstan!
Enrere! Amaga't!
Em rendeixo! Si us plau, no…
Etelstan!
Si us plau, pietat!
No!
Atureu-vos! S'estan rendint!
Etelstan!
Senyor! Senyor, ajuda!
Etelstan!
- Ordena l'alto! - Uhtred, què fas aquí?
Aturar això. El teu enemic s'ha rendit.
Ordena l'alto.
- Que s'acosti i ordeneu l'alto. - Sí, milord.
- Què t'ha passat? - A tu, millor dit.
- No havies de matar-lo. - Sí.
- Hauria tornat. - No has fet honor a la teva paraula.
Li he dit que obrís, no que el deixaria viure.
El pla era matar-lo. Senyor, revertiu l'ordre.
Ja quasi els tenim.
- Els mercenaris fan la seva. - Fèieu bé de no buscar la seva ajuda.
Si mates cent pares, donaràs a 300 fills una raó per desafiar-te.
Pensa-hi!
És el moment d'unir-nos.
Potser l'Uhtred té raó.
Només parlo com un home que ha comès errors.
- Soc Uhtred de… - Sé qui sou.
Uhtred, Lord Ingilmundr.
Un gran comandant i un gran amic meu.
Llavors meu també.
I el nom danès?
Tinc ascendència danesa, però soc saxó.
Vaig trobar Crist per l'obra d'Alfred i pels escrits del vostre fill a Roma.
Deveu estar orgullós.
És un gran estudiós.
Jo només soc l'idiota que el va fer.
L'Ingilmundr controla el fortí de Thelwael a Wirral.
Coneix els nostres coneguts de Rumcofa.
Bona gent. M'agradaria tornar-los a veure.
Potser quan Northúmbria juri vassallatge al nou rei. Feu honor a la vostra paraula.
Oferiu a l'Etelstan el que li vau negar al seu pare.
Cediu les vostres terres i uniu Anglaterra.
Com heu dit, és el moment d'unir-nos.
Juraré vassallatge a un rei. No t'han coronat encara.
I no penso fer-ho ple de sang.
Renunciaré a les meves terres a Winchester.
- No cal tanta cerimònia. - L'Uhtred és un home de paraula.
Vine a Winchester.
Refés-te.
- Com sabia que veníem? - Sempre troba la manera de protegir-me.
Potser té amics vigilant.
La meva mare feia el mateix.
És tendre que encara el venereu.
- Sempre m'ha recolzat. - I noble que confieu en ell.
Sabent què va passar amb el vostre pare.
STIRLING REGNE D'ESCÒCIA
Quin noi ha vençut?
L'Etelstan.
Ha matat el germà a sang freda.
I: REI D'ESCÒCIA
I ara reclamarà la corona saxona.
Llavors està fet. Sabem si renovarà el tractat?
Pressiona Winchester.
- Busca diàleg. - Senyor, també hi ha altres notícies.
- El danès Anlaf vol una audiència. - El que menja carn humana?
Vol una assemblea amb vós i els reis de Man, les Shetland i les Òrcades.
No seré l'únic cristià enganyat per reunir-se amb reis danesos.
Potser ens interessi.
Renova la pau amb els saxons.
L'Eduard va respectar la treva. No hi ha raó per desconfiar del fill.
N'informaré.
Sang de la seva sang.
L'ha matat.
- És més cruent del que deies. - Se li ha endurit el cor.
Cosa que endurirà els seus enemics.
- Els altres reis ens escolten? - Fan veure que són sords.
- Però sé que ho fan. - I fan bé.
L'Etelstan es farà cobdiciós.
I tu coneixeràs l'ambició, pare.
I quan les meves terres siguin teves, tu també la coneixeràs.
Torna a Winchester.
Vigila tothom.
I informa'm quan hi hagi informació.
- Pare, estàs ferit? - Em curaré.
Digueu que és mentida. L'Etelstan ha traït sang de la seva sang?
Sí. L'Aelfweard és mort.
L'Edmund no pot tornar a Winchester.
Sempre serà un rival.
L'Etelstan sempre ha mostrat afecte pel vostre fill.
Té raó.
Algú l'està influenciant.
Llavors no marxaré fins que no passi el perill.
- Quedeu-vos tant com vulgueu. - Passarà.
Els nous deures de l'Etelstan li centraran la ment.
Tot i això, tornaré al sud.
Calmaré els ànims.
Déu totpoderós i etern,
que el teu esperit, gràcia i benedicció sigui amb el teu serf,
el rei Etelstan,
que, per imposició nostra, avui és coronat rei.
Que amb la teva santificació
sigui sempre el teu serf, per Crist, Senyor Nostre.
Concedeix-li la fe d'Abraham,
la saviesa de Salomó i el coratge de David.
Vivat Rex!
II: REI DE WESSEX, MÈRCIA I ÀNGLIA DE L'EST
Vivat Rex!
No has vingut. Només parlàvem d'aquest moment.
- I no has vingut. - No.
He restat aquí.
La Sagrada Escriptura té prioritat.
Penseu igual, oi?
Sí, i tant.
Llavors sereu un gran rei d'Anglaterra.
I parlaran de vós com van parlar d'Alfred.
L'Uhtred ha complert?
No, no ha vingut.
- Òbviament pensa… - Vol ser rei a les seves terres.
Que Déu el protegeixi de la vanitat.
Però és una crueltat per vós.
Ho lamento molt. Veniu. Vinga.
Quina tortura per una ànima tan bona.
- Creia que m'havíeu abandonat tots dos. - Jo, mai.
Em sorprèn que l'Uhtred sigui tan insensat.
Amb l'edat que té, el creia més savi.
Potser encara us veu com el nen que éreu.
I no com l'home que sou ara.
Senyor.
No és l'Alè de serp, però…
és més lleugera, més precisa i…
té un granat.
Fiqueu-li nom.
Matahomes.
Traucollons.
Uhtred, fil d'Uhtred.
Heu somrigut, senyor.
Potser el fet de perdre l'espasa vol dir que els meus dies de lluita han acabat.
Quin moment per provocar el rei.
Jo no l'he provocat.
Només li dono temps perquè demostri que no és un tirà.
- A més… - A més què?
"Set reis han de morir." Per què?
- Què veu la teva dona? - No res.
Us ho juro.
Què se celebra?
Que els cavalls ja es poden muntar.
Agraïu-li a l'Osbert la cura que ha tingut amb l'Edmund.
Ara forma part de Bebbanburg.
Ell i vós.
Sí, el meu fill ha canviat.
Al castell el cobria una ombra que ja no hi és.
És l'aire d'aquí.
Fa que millori l'humor de tothom.
Vós també sembleu més feliç.
Ho soc, Lord Uhtred.
La pena ja no hi és i em sento…
més preparada pel món.
Control! Bé!
Senyor, tinguis pietat de nosaltres i perdona els pecats que cometem.
Ens perdonarà?
El nostre és un gran pecat.
Sí.
Però recordeu
que Déu sempre ens vigila.
Un pecat es pot compensar amb un acte de fe.
Com més gran és la fe, més petit és el pecat.
I si l'ombra del pecat enfosqueix la fe?
Veniu.
Retorneu a la visió d'Anglaterra del vostre avi.
Potser ara sigui urgent que els pagans vegin la llum.
Això m'expiarà? Ens expiarà?
Com major sigui el territori, major serà la fe.
Aneu més lluny que Alfred.
Penseu en les illes que va fer Déu, no en els països fets pels homes,
i convertiu-les al cristianisme.
Així, quan sigueu jutjat,
es veurà la compensació.
I s'acceptarà tant el pecat
com la conquesta del mateix.
FRONTERA SUD DE NORTHÚMBRIA
Senyor!
Prou.
Què dèieu?
Ai, la fe, no puc mentir.
Estimem molt Lord Uhtred i ens agradaria que trobés una dona.
Doncs sento decebre-les. La vídua d'un rei no es casa amb un senyor.
Hauré de millorar el meu comportament.
No és per això pel que us hauríeu de preocupar.
Potser la pau no dura gaire.
Lord Uhtred ha desairat el rei.
Les dones properes a l'Uhtred esdevenen objectiu dels seus enemics.
Sihtric!
Què en saps?
L'Etelstan ha reclamat Eoferwic.
Diu que com que en Rognvaldr és mort, no hi ha rei, i que li pertany.
Eoferwic?
Em veuen a mi com a senyor. L'Etelstan ho sap.
Està demanant tributs.
Als senyors saxons i a tots els reis del territori.
Del territori central i de les illes.
Senyor.
Proclameu-vos rei aquí, com els vostres avantpassats.
No. És l'Etelstan.
Si s'està equivocant, l'hi he de dir.
Senyor.
YORK REGNE DE NORTHÚMBRIA
"Sortí un edicte ordenant que es fes el cens de tot l'imperi."
No heu de pagar cap tribut! Torneu als vostres pobles!
- Uhtred, calma. - Pyrlig? Què és aquest tribut?
Diu que és per fer esglésies. Si us plau, hi ha espies pertot.
Ja li pots dir al teu merda de pupil que no ha entès com som a Escòcia.
Sembles enutjat.
Veníem a renovar el tractat.
Però ens ha fet esperar durant dies, només per dir-nos que som suplicants.
Aneu amb compte.
Hem rebut ofertes d'altres aliats.
Per què fa això l'Etelstan?
Diu que per unir els cristians.
I quan prega, parla sovint d'expiació.
Expiació? Per què?
La mort del seu germà? El seu origen il·legítim?
No ho sé.
Lord Aldhelm i jo intentem dissuadir-lo,
però parla de conquerir i forçar el baptisme.
- On és? - A les Devil's Stones.
Creu que lluita contra el dimoni.
Això és una bogeria. Aldhelm.
- Aquestes pedres fa segles que són aquí. - Sembla ser que són un insult a Déu.
És Owain, rei de Strathclyde?
III: REI DE STRATHCLYDE
L'Etelstan volia que ho veiés. Ho van fer els seus avantpassats.
Vol humiliar els homes poderosos?
Rei Hywel.
IV: REI DE WEALAS
S'atreveix a demanar la submissió de Wealas?
Després del que heu fet per Mèrcia?
No tinc elecció, Uhtred.
El meu fill és a Winchester.
L'ha fet el seu ostatge?
Si tens el fill, tens el futur rei.
- Així que he d'obeir-lo. - Li diré que això no pot ser.
Rei Hywel, us juro que no s'insultarà la lleialtat de Wealas.
Els nostres poetes ja ho deien.
Deien que un saxó ens destruiria per fer el seu propi país.
Aquest no és només un país saxó.
Aldhelm, acosta'm a ell. Aturaré això.
Alto. Enrere.
Aparteu-vos, el rei ha demanat parlar amb ell.
Rei Etelstan!
Sa Majestat.
Parlem en privat.
- No hauries d'haver vingut. - I tu hauries d'haver complert.
No humiliar-me, com vas humiliar el meu pare.
Et vull fer veure que t'estàs equivocant.
- Només fas cas de l'Ingil… - Només faig cas de Déu.
De debò vols convertir danesos?
- No et vaig ensenyar respecte? - Molts veneren Déu.
- A la cort, n'hi ha qui ho agraeix. - I molts no, com bé saps.
Etelstan, sempre ho has sabut.
- Fins i tot l'Alfred respectava això. - Jo he d'expiar més pecats.
Qui et diu això? L'Ingilmundr?
També et diu que no ets res sense ell?
He vist molts homes enganyats per qui diu conèixer els déus.
Ha estat un gran amic per mi.
Fornica amb qui vulguis,
però compte amb qui busca poder.
Qui afirma tal cosa?
- Ningú. - Qui menteix?
- No diu res ningú. - Lord Aldhelm? Espia…?
Què es diu, qui ho diu i des de quan?
No ha dit res ningú. Res d'això m'importa, m'importes tu.
Etelstan, ets un bon home, però tens massa bon cor.
L'Ingilmundr vol poder per ell i per la germandat.
Mentides i ignomínia.
D'això res. T'està allunyant dels teus.
I tu t'estàs allunyant del teu rei! De fet, vols esdevenir-ne un.
Senyor, volen consagrar la terra
i heu de donar la vostra benedicció.
Sí, és clar.
Que el rei de Northúmbria pensi en els seus errors.
No vull ser rei.
Només protegir-te.
Com el volíeu protegir a Aegelesburg i vau acabar apallissat per uns nois?
Voleu que prengui consell d'un home que perd l'espasa contra un nen?
Northúmbria necessita un senyor amb set de lluita.
Es diu que l'Anlaf és aquí i que atacarà.
No creguis que et salvaràs perquè creieu en els mateixos déus.
Que es quedi i juri vassallatge al matí.
Al final li acabareu demanant ajuda.
Tots els pares cauen
i els fills ocupen el seu lloc.
Lord Ingilmundr us ha declarat enemic de Déu
perquè els seus seguidors us matin.
L'Etelstan no ho permetrà.
I per això l'Ingilmundr se n'ha volgut desentendre
i ha marxat.
Per anar on?
Per aquí.
Per dalt. No hi ha guàrdies.
Aquí. És ell.
Què li vau dir al pagà?
Homes a cavall!
No us acosteu més i digueu-me qui sou.
Soc Lord Ingilmundr, vinc a petició de Lord Uhtred.
Ell és a Eoferwic, jurant vassallatge al rei.
M'ha demanat que us protegeixi.
I això per què?
Diuen que hi ha guerrers llop a prop del Derwent.
- Obriu les portes! - Obriu les portes!
No doneu l'ordre.
Penseu en tot el que hem compartit.
Us heu perdut, Etelstan.
Hem lluitat junts i…
I tot i això, escampes mentides i conspires amb l'Uhtred.
- No. - Sí.
M'has donat l'esquena, Aldhelm.
Ara em toca a mi.
Lord Ingilmundr, porteu bones notícies del jurament de Lord Uhtred.
M'escortaríeu al sud per ser-ne testimoni?
Senyora, hem cavalcat molt. Deixeu-nos reposar un parell de dies.
Però jo ja fa molt que estic atrapada aquí.
Feu-me cas, no resteu aquí més del que sigui necessari.
- Ho saben! - Ara!
Us hem passat al davant.
Sigui quin sigui el poder que exerciu sobre l'Etelstan, això acaba avui.
La meva espasa!
Encara creieu en el Valhalla.
Sou important per l'Etelstan. No ens vull allunyar més.
Tanqueu-lo.
Cristians, defeneu-me! Qui és el vostre senyor?
Lord Uhtred o Déu nostre senyor?
La fe no divideix el poble de Bebbanburg.
Ajudeu-me, insensats!
Informa al rei que per alliberar-lo
ha de fer les paus amb Northúmbria i garantir la frontera.
- No obligarà a venerar el seu déu. - Sí, senyor.
Un preu alt.
- L'acceptarà? - Esperem.
No sembla que els amics li importin gaire ara.
Sou una benedicció per aquesta ànima impura.
- Que Déu us ho pagui. - Amén.
ILLA DE MAN
REUNIÓ DE REIS
V: REI DE LES ÒRCADES
VI: REI DE LES SHETLAND
VII: REI DE MAN
L'Etelstan s'enfronta als seus amics.
Ha sucumbit al somni utòpic de ser rei de tota la vostra terra.
Al final, arribarà fins a vós, a les Shetland.
A les Òrcades.
Envairà el que pertanyia als vostres i ho anomenarà Gran Bretanya.
No.
Aquests saxons de camp no toquen l'aigua mai.
Ens defensarem.
No parlo de defensa, sinó de respondre conquesta amb conquesta.
Escòcia rebutja la vostra oferta.
No ens aliarem amb pagans per atacar un home que no ens ha amenaçat.
Els cristians no triem fer guerra.
La guerra ve.
Només us queda triar bàndol.
Que Déu sigui amb vós.
La pedra ha estat apartada, com a la Bíblia.
Només pot ser obra d'un àngel.
Per aquí, senyor, veniu a veure les relíquies.
Senyor.
Com va a Eoferwic?
Accepta les condicions?
No se'n sap res.
Diuen que l'Etelstan ha tornat a Winchester.
Pensem que és bon senyal.
Potser sense la seva ombra, l'Etelstan veu més clares les coses.
Què hi feu, aquí?
La gent buscava plata pagana, i ara diuen haver trobat un miracle.
Deixeu pas al rei de Northúmbria.
Ho veieu?
Us creuen rei.
Es voldran quedar la meitat?
Ja s'ho haurien endut a Bebbanburg.
Quedeu detingut en nom del rei Etelstan.
Senyor.
És una trampa.
Tu creus?
Senyor, ho lamento!
Ho sento, senyor.
El presoner em va dir que si no ho feia, em cremaria a l'infern.
No ordenaré mai que obrin les portes.
Ah, no?
Un regal del rei.
Ha estat l'Etelstan?
Així tracta els traïdors.
Obriu les portes o mato el vostre pare.
Obeïu i se salvarà.
No obris.
- El mataré aquí mateix. - No obris!
- Vós trieu. - Osbert, no obris!
En la teva absència, pare, jo disposo.
- I disposo que obriu. - No!
No!
Solteu l'espasa.
Au.
No.
I l'Etelstan?
Ja el veureu.
Que s'acosti Lady Eadgifu.
Va.
Sé caminar.
Vinga. Mateu-me.
Anireu a la comunitat de Lindisfarne per protegir la vostra virtut.
Heu fornicat amb el pagà?
Confesseu.
Confesso
haver pregat perquè moriu agonitzant.
Quina llàstima. Hauríeu d'haver aprofitat l'avinentesa.
El vostre fill anirà al meu fortí de Thelwael.
- I allà entrenarà per batallar. - No. Si us plau.
- Vinga! - I el vostre.
No, l'Edmund té sang de l'Alfred. No pot acabar en primera línia.
- Jo el cuidaré. - Si us plau.
El fill d'Uhtred lluita per Wessex.
Ei!
També hi ha un pla per vós.
- Em llançarà a la mar? - És impredictible.
No castigueu la gent de Bebbanburg. El problema el té amb mi.
El problema el té pertot.
Sort que som a prop d'Escòcia.
No envaïu Escòcia. Perdreu centenars d'homes.
I la guerra durarà generacions.
El rei no té cap successor per qui preocupar-se. Això el fa fort.
Feu el que calgui per protegir els nois. No us enfronteu a ell. Capituleu.
No hi ha altra opció sensata.
- L'Aldhelm no t'ha traït mai. - Tots m'heu traït.
Tots els que creia amics.
Jura'm vassallatge, davant Bebbanburg, i et perdonaré la vida.
- No. - Llavors no em deixes elecció.
Etelstan.
No puc.
- Deixeu que jo… - No.
Traieu-li tot.
Et bandejo de les meves terres i recorreràs camins i mars sol.
Sota pena de matar el teu fill.
Qui l'alimenti o el vesteixi esdevindrà el meu enemic.
Marxa.
Abans que la pietat s'esvaeixi.
Tornem. Som a temps.
FRONTERA AMB ESCÒCIA
Els escocesos no suposen cap amenaça.
Això el condemnarà, Sa Majestat.
Salvar-nos dels pagans pot ser una causa justa.
Però enfrontar-se a altres cristians no és digne de Déu.
- Els homes no volen aquesta guerra. - Llavors en necessito de millors.
El vostre fill, potser.
Sa Majestat!
L'Etelstan ha atacat poblats al sud.
Hem de respondre.
Informo l'Anlaf que us reunireu amb ell i els altres reis?
Uhtred, el matadanesos.
Vas matar el meu cosí Gelf a la batalla de Beamfleot.
Informa que l'hem trobat.
No m'estimava gens en Gelf.
Porteu-lo al rei.
On em porteu?
Al nord d'aquestes illes.
ILLES SHETLAND
Què esteu agraint?
La gran batalla que s'acosta.
Informa el jarl que el rei de Northúmbria és aquí.
- Tothom de les Shetland? - També de Man i de les Òrcades.
Reis inclosos.
És ell de qui parlen? El rei de Northúmbria?
Sí, és ell.
- Jo no soc rei. - No.
Però ho podríeu ser.
Seieu. Sou entre amics.
Us heu unit als pagans?
L'Etelstan ha trencat la treva.
Treva que vós vau negociar.
El que ha fet als poblats del sud…
És pitjor que el que ell ha fet a Irlanda?
- Són només històries per atemorir. - Ens hem de defensar.
No ho hem iniciat nosaltres, això.
- Com m'heu trobat? Qui és l'espia? - En tenim molts, d'espies. Sabem molt.
- Sabem que l'Etelstan us ha bandejat. - I que el forniquen com a les dones.
Potser això als pagans us sembla normal,
però, com a cristià, no es pot permetre.
- I ho permet sovint, pel que es diu. - Bé.
Com que compartim enemic,
us proposem que us uniu a la nostra aliança, Uhtred.
Enfronteu-vos al tirà.
Estic fart de lluitar.
On ha quedat el guerrer? No voleu anar al Valhalla?
Coneixeu la profecia, Uhtred?
L'antiga profecia del meu poble?
Tot el territori s'unirà per lluitar contra els saxons,
els afonarà a la mar
i retornarà els fidels al llinatge d'Artur.
Aquí la tenim. La visió d'un avi.
- Deu ser certa. - Northúmbria també té una profecia.
"Set reis han de morir."
No hi ha res a témer.
Tots aquí tenim un fill que ocuparà el nostre lloc.
Si set reis moren, en aquell moment, set reis es crearan.
Cert.
Si tens descendència, el teu regne et sobreviu.
Un regne devastat per la guerra, sí.
Hi ha una altra opció que es pot considerar.
Si voleu evitar que es vessi sang.
Matar un sol home.
Mateu el rei que ens ha atacat a tots.
Acosteu-vos a ell en gest de penediment.
Trobeu el moment.
Salveu la vida de molts tan sols acabant amb una.
L'alternativa, òbviament, és la guerra.
Set reis contra un.
Si l'Etelstan volia unir els nostres pobles,
ho ha aconseguit.
Què feu aquí?
La vostra tasca és caldejar Winchester.
Heu alliberat l'Uhtred. Per què?
L'he fet marxar.
Per matar el vostre amic, el rei.
No viurà per contar-ho.
L'Uhtred té habilitats que vós no.
Ell mata l'Etelstan, l'Etelstan el mata a ell…
Poc importa.
De qualsevol manera, ens enfrontarem a homes abaltits.
Ingilmundr, marxeu a l'oest. S'acosta el moment.
Astrid, vigila els amics de Northúmbria.
WINCHESTER REGNE DE WESSEX
No creia que et tornaria a veure.
Sa Majestat.
En nom del meu fill, us demano perdó.
Allibereu-lo.
M'agenollaré davant vostre.
Retiro el bandejament, doncs.
Doneu-me una espasa i marxeu.
Endavant.
Fes-ho.
Ho juro per la vida del meu fill.
És un jurament solemne.
L'Ingilmundr és un espia.
Col·labora amb l'Anlaf per unir els reis en contra teva.
- Calúmnies. - L'he vist a les Shetland.
Va fer que els guerrers de l'Anlaf em trobessin i han intentat…
No!
- És a Thelwael amb el teu fill. - Els ha contat coses de tu.
Segueix venerant els meus déus.
Ara jugues amb avantatge.
L'Ingilmundr no sap que l'hem descobert.
No, ell no em trairia mai. Si de cas, jo l'he traït a ell.
- No. - Ell és un home de Déu i jo un pecador.
T'ha convençut per fer tot això per provocar un conflicte.
- Per unir els teus enemics. - No.
Etelstan, si us plau, obre els ulls. L'aliança formada és molt gran.
- S'apoderaran de les teves terres. - No, no és cert!
Són tot calúmnies!
Etelstan, escolta'm, si us plau.
Què guanyo mentint-te?
- Fora. - Etelstan…
Fora. No et vull veure! Guàrdies!
Agafeu-lo!
Marxa, tros de merda.
Busquem per boscos i valls.
I aquí el trobem, rodejat de luxe.
Ens necessitaves, oi?
Els Déus em somriuen, amb aquests amics que tinc.
Busquem una taverna, i pensem un pla.
- Qui us ha dit que era aquí? - Aquella noia, per vós.
- No la vau enviar a buscar-nos? - Ens va dir que volíeu escolta.
Una danesa, de la cort de l'Etelstan.
Finan, jo no he dit res a ningú.
No he ordenat que deixéssiu Bebbanburg.
- Quedeu-vos i vigileu les portes. - Sí, senyor.
Guerrers llop.
Ha estat l'Anlaf.
Ingrith!
Senyor, on és tothom?
- Eadgifu. - Uhtred.
Què ha passat?
En saber que havien atacat i torturat la gent,
l'abadessa ens va fer venir per ajudar els ferits.
Però no podem arribar a ells.
On és? On és la meva dona?
"Set reis han de morir", senyor.
"Set reis."
"I la dona que estimeu."
Ingrith!
- Ingrith! - Tots la movem. Vosaltres, per dalt.
- Algú em sent? - Busqueu senyals dels homes de l'Anlaf.
Volíem ajudar, però només els vam poder consolar.
Uhtred, l'Ingrith va dir que van amenaçar amb tornar.
- Ens hem de refugiar. - No fins que els rescatem.
Quan vau parlar l'últim cop?
Fa tres dies.
Llanceu la corda!
Vinga!
Estireu!
Ara!
Finan.
On és?
No!
És culpa meva.
El que els ha passat només és culpa de l'Anlaf.
No deixeu que això us derroti.
Estem derrotats.
No tenim aliats. Estem perduts.
Llavors hem de trobar el coratge per defensar Northúmbria del seu retorn.
Si resistim i mantenim el setge,
altres parts d'Anglaterra tindran temps per preparar-se.
Tot el que patim protegirà aquells que són lluny.
Té raó, senyor. L'Osbert podria creuar la mar d'Irlanda.
- I… - La mar d'Irlanda?
Hem de buscar els cavalls més ràpids. Crec que l'Anlaf vol l'atenció aquí.
Perquè vingui l'Etelstan.
Però desembarcaran on tenen homes. L'Ingilmundr té el fortí de Wirral.
I als nostres fills.
THELWALL PENÍNSULA DE WIRRAL
Passa alguna cosa.
Agafeu-los.
Al carro.
Aquells que teniu una espasa al coll heu de prendre una decisió.
Cent vaixells s'aproximen a la costa.
Alguns ja han desembarcat.
D'aquí a una setmana, els pobles saxons seran destruïts.
Uniu-vos a nosaltres contra el tirà Etelstan.
O moriu.
Pel rei E…
Queda't quiet.
- Sí, senyor. - Quan?
Tots?
Els vam veure, però van fugir.
- On? Allà? Gràcies. - Allà. Lluny.
Res, senyor.
No se sap res de Thelwael, senyor.
Sihtric.
Senyor?
Per fi coneixem la derrota?
Tots els reis guerrers que he conegut, Ubba, Canut, Cabells de sang,
van conèixer la derrota i altres van caure amb ells.
Sempre hi havia una lluita. Els guerrers no moren tranquil·lament.
Ho va veure tot. "Set reis han de morir."
Hi ha esperança.
Mai no heu volgut ser rei.
La gent que marxa sap res del meu fill?
Llavors fins que no es confirmi, és viu.
I potser, si la conquesta és fàcil, l'Anlaf es conformi amb Mèrcia.
- És fèrtil i… - No s'hi conformarà.
Ho destruirà tot per acabar amb la idea d'Anglaterra.
Aquest somni uneix gent que abans es matava.
Sense ell, tornarem a una època de tenebres.
Ambdós hem perdut molt.
Però jo em pregunto:
"Estic viva?"
Ho noteu?
Esteu viva.
I vós.
Hi ha esperança.
Edmund?
Osbert?
Edmund?
He vingut buscant l'Ingilmundr.
Per veure si deies la veritat.
I efectivament.
Nosaltres hem vingut pels nostres fills.
Porteu l'Osbert i l'Edmund.
Osbert.
S'han amagat i s'han lliurat de la massacre.
Sa Majestat, té el meu agraïment infinit.
No he estat jo mateix aquest últim any i us juro que pago pels meus pecats.
M'enfronto a una gran aliança a Brunanburh.
Lamentar-se no val per res.
Parlem de la batalla que ve.
- Osbert, què en saps? - Tenen el campament elevat.
I tenen sis exèrcits.
Set exèrcits es trobaran a Brunanburh.
No vull que lluitis per mi.
- Estic amb tu. - Ja ho sé.
Però salva't.
Protegiu el vostre fill.
Si moro a la batalla, la successió queda assegurada.
- No pots lluitar sol. - Et prohibeixo que hi participis.
Que marxin, pare Pyrlig, si us plau. Tots.
- Sou aquí per culpa meva. - Deixa'ns servir-te.
Etelstan.
Això no és un càstig.
Crec que tots dos sabem que sí.
S'està sacrificant.
No sobreviurà a tants enemics.
Però ens ha indultat.
- Déu ens indica que ens protegim. - Jo no venero el vostre déu.
No és covard fugir d'una batalla que no es pot guanyar.
Sí que ho és.
Passi el que passi, recordaré haver fugit.
Ja lliuraràs batalles.
Quan siguis rei.
Rei d'on, mare?
Lluitarem en primera línia.
- No. - Osbert.
- Preparat? - Sempre.
Pyrlig, un cop em vas dir que el meu destí era salvar Anglaterra.
No m'ho havia imaginat així, però què sé jo de profecies.
I si el vostre destí és protegir l'Edmund?
Potser ell és qui unirà Anglaterra. Ell podria ser el rei digne…
Anglaterra no la formarà un rei.
Ara ho veig clar.
Ni l'Edmund, ni l'Eduard, ni l'Alfred. Ni fins i tot l'Etelstan.
El somni de l'Alfred era unir els pobles.
I amb aquests homes, de tot arreu, hi vaig lluitar.
¿I si el nostre destí no era formar Anglaterra,
sinó fer que els seus habitants s'unissin com un sol?
Qui millor que un home meitat saxó meitat danès per liderar altres d'arreu?
Som-hi!
No hauré de dir que soc anglès, oi?
BROMBOROUGH PENÍNSULA DE WIRRAL
Sentint-los, sembla que ja hagin guanyat.
Espavilem. Si volem que funcioni, hem d'estar en primera línia.
- Atacarem per l'esquerra. - Per què?
Per què l'esquerra?
És el costat dèbil. La majoria lluita amb la mà dreta.
He lluitat molts cops amb l'Uhtred. Confia que se'n sortirà.
Tu.
D'on has tret això?
La vaig comprar a Aegelesburg per cinc monedes.
Puc?
Te la canvio per aquesta.
Val molt més i té un granat.
Amb això vull dir que tu et quedes aquesta i jo, aquesta.
No soc el vostre comandant.
No tinc cap autoritat excepte haver lluitat en moltes batalles.
Alguns heu lluitat amb mi.
- Sí. - Sí.
Avui soc un simple soldat.
Però us demano que, al camp, em deixeu guiar-vos un cop més.
La nostra posició és dèbil,
però els arbres de l'esquerra ens donen un avantatge que l'enemic desconeix.
Podem vèncer-los.
Si ens mantenim units.
- Així sí que et despertes. - Amb la pudor de cent aixelles.
Sí. Potser ens han olorat i han fugit.
- Potser sí. - Qui m'ha tocat el cul?
Mare de Déu.
Senyor!
N'hi ha uns quants, oi?
Uhtred?
Uhtred.
- Què fem? - Veus els sacs?
Reparteix-los per la primera línia. Va.
No aixequeu l'escut fins que no ho ordeni.
Estigueu tranquils i relaxats.
- I no mostreu inquietud. - Senyor, és aquí.
Aquí el tenim. El tirà en persona.
Ja?
- Ves tan enrere com puguis. - Sí.
Mur d'escuts!
BATALLA DE BRUNANBURH ANY 937 DESPRÉS DE CRIST
- Preparats, pallussos? - Sí!
Els he confessat a tots.
Quan ordeni anar enrere,
feu-ho.
Quan tinguem els arbres al davant, haurà arribat el moment.
Funcionarà?
Si no funciona, no serem aquí per veure-ho.
Confieu en mi.
I seguiu-me.
Escuts amunt!
Escuts
amunt!
Passa enrere!
Enrere!
Es retiren?
Abans que ataquem?
- Passa enrere! - Saben que ja han perdut.
Gaudim-ho.
Endavant!
Gràcies, Déu, a qui serveixo amb la consciència tranquil·la.
Déu no ens ha concedit por, sinó poder,
estima i ús de raó.
Amén.
Passa enrere!
Avall!
Formeu! Carregueu!
Saxons malparits!
Pyrlig!
No!
Pyrlig!
Dues passes i després, una! Atenció!
Esperem que funcioni.
Dues passes enrere!
Ara!
Passa enrere!
Una passa enrere!
Retrocedeixen. Els tenim.
- Trobeu el rei! - Trobeu el rei!
Passa enrere!
Aneu enrere!
Per les Shetland!
Per les Òrcades!
Passa enrere!
- Seguiu! - Seguiu!
Enrere!
- Protegiu la línia! - Protegiu la línia!
Passa enrere!
Ens passaran per sobre si seguim retrocedint!
Què fan per tot el flanc?
Aviseu que tenim l'Etelstan al davant!
Enrere!
Passa enrere!
Ja quasi els tenim, senyor! Canvien les tornes!
L'Etelstan és davant dels escocesos.
Cap de porc.
Passa enrere!
Cap de porc!
Anlaf, no!
Empenteu!
Van cap a l'Etelstan!
Passa enrere!
Enrere!
El mur no resistirà!
Etelstan, manté la línia!
Quant falta, senyor?
Ja gairebé hi som.
Traspassen la línia de l'Etelstan!
No podem més!
Passa enrere!
Endavant!
Senyor!
Senyor.
Protegiu el rei!
Etelstan!
Senyor, els arbres!
Els tenim, senyor! Els tenim!
- El senyal! - Sí, senyor.
- Alguna cosa passa! - Ens han atrapat!
Deixeu pas!
Lord Uhtred ordena el senyal.
Ataqueu!
Per darrere!
Busqueu els reis!
És una trampa!
Fill meu.
No!
Guàrdies!
Retirada!
Escocesos, retirada!
Etelstan!
Pyrlig?
Aquell dia, cinc reis van sobreviure,
però els seus fills,
de les Òrcades, Man, Shetland,
Strathclyde i Escòcia, no.
Tots hem perdut un hereu aquí.
Esperarem.
I atacarem mentre es retiren i tornarem pels nostres.
Prou de bestieses, Anlaf.
Shetland?
Prou de morts.
Òrcades, hem de lluitar!
Per què hem de lluitar?
Necessito un vaixell per tornar a Irlanda.
I vós?
Senyor!
Uhtred!
Eh! Eh, vós!
Finan!
Aquesta terra no havia conegut massacre igual que aquesta,
amb tanta gent aniquilada pel fil d'una espasa.
Crònica anglosaxona.
Hi havia res de veritat?
Siguis sincer.
Quan et trobis amb Déu, hauràs confessat.
Us estimava.
- Però estimava més la meva gent. - Jo la vaig deixar de banda per tu.
Potser els meus déus són més forts que el vostre.
¿Llavors per què jo visc
i tu ets a punt de morir?
Només els insensats intenten entendre el destí.
Uhtred.
- El meu fill és viu? - Sí.
I Bebbanburg torna a ser nostra.
- La reconstruirem, amb pedra. - Hi ha molt de futur per davant.
Quedeu-vos, Uhtred.
- I l'enemic? - Hem guanyat.
Cinc fills de reis han perit al camp de batalla.
- Cinc reis que no seran coronats mai. - "Set reis han de morir."
La profecia no era certa, senyor.
Amb Eduard de Wessex, en fan sis.
Seré jo el setè?
Els cronistes escriuran sobre la teva victòria.
No en tinc cap interès.
Jo només vull que em rebin amb honors al Valhalla per complir el meu jurament.
Uhtred, no només m'has recolzat.
M'has defensat.
Has liderat quan jo no podia.
I m'has perdonat.
Quan era imperdonable.
Has salvat l'esperança d'Anglaterra.
Potser amb el temps arriba.
Vaig dir
que si demostraves merèixer ser rei,
et cediria Northúmbria.
Molts han mort lluitant considerant-se anglesos.
Per ells s'hauria de formar Anglaterra.
Però tinc una condició.
Has de jurar que no et casaràs mai.
Ni tindràs fills.
Perquè el teu germà Edmund pugui ser rei sense complicacions.
Gràcies.
Compliré amb aquest jurament.
Llavors seràs el nostre rei.
Així, esdevens sobirà de Wessex, Mèrcia, Ànglia de l'Est
i Northúmbria.
I anomenaré les meves terres
Anglaterra.
Llarga vida al rei!
Llarga vida al rei.
Llarga vida al rei d'Anglaterra.
Torneu al llit, senyor.
No us afligiu per mi.
- El meu destí era morir lluitant. - No morireu encara, senyor.
Jo he de marxar primer i encara soc viu.
Però…
el destí ho és tot.
Van morir set reis?
Les cròniques no recullen si el meu senyor va sobreviure.
Però qui, com jo, el va conèixer
diuen que va ser el més gran guerrer del nostre temps.
I l'home que va formar un regne.
Etelstan va regnar durant quinze anys.
Se'l considera el primer i més gran rei de l'Anglaterra medieval.
Els danesos van seguir envaint Anglaterra, fins la conquesta normanda el 1066.
Però la fortalesa de Bebbanburg encara hi roman.
CASTELL DE BAMBURGH NORTHUMBERLAND. ACTUALITAT
Subtítols: Teresa Pitarch Porcar