Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- שבעה מלכים צריכים למות -‬
‫- מבוסס על ספריו של ברנרד קורנוול -‬
‫במשך מאה שנים שרר תוהו ובוהו באדמותינו.‬
‫מלחמה בין הסקסונים לבין הפולשים הדנים.‬
‫ומלחמה בין אנשים שרצו להיות מלכים.‬
‫אדוני, אות'רד, בנו של אות'רד,‬ ‫שנולד סקסוני אך גדל כדני,‬
‫כונן שלום שברירי.‬
‫אך כאשר בריאותו של המלך אדוארד‬ ‫הלכה וכשלה, החלו צרות להתפשט.‬
‫ולמרות שרוב הארץ נשבעה אמונים לסקסונים,‬
‫לא היה זה המצב‬ ‫בארצו של אות'רד, נורת'מבריה…‬
‫ואויבים שאפו לנצל זאת.‬
‫- דרואנטפלוד -‬
‫- נהר הדרוונט, מערב נורת'מבריה -‬
‫זאב!‬
‫השמידו את היישוב.‬ ‫אל תשאירו כל סימן לכך שנחתנו כאן.‬
‫אנלאף, הנה המרגל.‬
‫ראו את ילדתי. ראו את בתו של אנלאף.‬
‫את נראית מגוחכת.‬ ‫-כך הם מתלבשים, אבא.‬
‫כדי להסתתר ביניהם, אני צריכה להיראות…‬ ‫-האם המלך אדוארד מת?‬
‫עדיין לא.‬
‫אך זה עשוי לקרות בכל עת.‬ ‫-אם כך, זהו הרגע הנכון.‬
‫כאשר מלך מת,‬
‫הסקסונים פונים זה נגד זה תמיד.‬ ‫מסרי את החדשות לכל המלכים ששונאים אותם.‬
‫אמרי להם שחציתי‬ ‫את הים מאירלנד ואני מחפש בעלי ברית.‬
‫חזרי לווינצ'סטר. המתיני.‬
‫שחקי בהם.‬
‫הביאי תוהו ובוהו.‬
‫- וינטאנסטר -‬
‫- וינצ'סטר, ממלכת וסקס -‬
‫לא, אל תתקרבו.‬
‫מצאו את המלכה!‬
‫הגבירה אגיפו,‬
‫הבוגד אלפוורד שלח אנשים‬ ‫שייקחו אליו אותך ואת הנסיך אדמונד.‬
‫איני רוצה להיות בת ערובה.‬
‫נוכל להילחם בהם?‬ ‫-רק בעזרתו של את'לסטן.‬
‫השומרים שלי בטח יכולים…‬ ‫-נאמנויות משתנות וסיעות מתהוות.‬
‫לא בטוח מי יתמוך בנו.‬
‫כדאי שנברח עם בנך כל עוד אפשר.‬
‫אני לא אסלח על כך.‬ ‫ולא אסלח לאת'לסטן על שהשאיר אותנו חשופים.‬
‫ארור יהיה בשל היעדרו.‬
‫בוא, אדמונד. אנחנו הולכים.‬
‫איפה המלכה?‬ ‫-זוזו! חפשו בכל מקום!‬
‫אימא, מה…‬ ‫-שקט.‬
‫חכה.‬
‫פיורליג.‬ ‫-קיבלנו הודעה.‬
‫את'לסטן עלה לרגל,‬ ‫כדי להתפלל לבריאותו של אביו.‬
‫מצא אותו ואמור לו‬ ‫שהוא מת כבר. ואז הכה בו בשמי,‬
‫כי הוא נשבע להגן עלינו.‬
‫בואו, אין זמן.‬
‫לאן תלכו?‬
‫אל אות'רד.‬ ‫-עובד האלילים?‬
‫הם כאן!‬ ‫-זוזו!‬
‫אות'רד בגד בבעלי.‬
‫בטוח שזה מעשה נבון?‬
‫אות'רד היה כמו אב לאת'לסטן.‬ ‫אפשר לסמוך עליו. נלך אל הממלכה האחרונה.‬
‫- בבנבורג -‬
‫- במבורג, ממלכת נורת'מבריה -‬
‫הוא ניצב לפני הצבא ואמר, "שגרו את החיצים!"‬
‫וחץ פגע היישר בראשו.‬
‫זה היה אדיר.‬
‫אך הקרב על המקום הזה בהחלט נחרת בזיכרון.‬
‫שתי הפעמים.‬ ‫-וקנוט? הוא היה ממש…‬
‫שמוק.‬
‫והורגי הסוסים? הם היו קטלניים.‬
‫מה היה שמו?‬ ‫-בלאדהייר.‬
‫בלאדהייר. ושמה של זו עם הקללות?‬
‫אל תזכיר לי. סקייד.‬ ‫-היא הייתה מטורפת.‬
‫גם היא חשבה שהיא חוזה.‬ ‫זה לא נגמר בטוב בשבילה.‬
‫אני אומרת לכם שהחלום שלי היה נבואה.‬
‫הוא חזר במשך שלושה לילות.‬ ‫-מהו החלום שלך, אינגרית'?‬
‫אל תעודד אותה, לורד.‬
‫שמעו את דבריי. שבעה מלכים צריכים למות.‬ ‫-לורד.‬
‫שבעה מלכים ו…‬ ‫-אינגרית'!‬
‫קומו לכבוד המלכה.‬
‫המלכה אגיפו.‬
‫וידידי האציל, לורד אלדהלם.‬
‫מה מביא אתכם כה הרחק צפונה?‬
‫באתי לבקש מקלט עם בני.‬
‫אדוארד, המלך החוקי של האדמות האלו, מת.‬
‫וליבי אבל.‬
‫קיוויתי להתפייס איתו.‬
‫אחד הלך, נותרו שישה.‬
‫לא! זה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫נורת'מבריה מכירה במלך החדש, את'לסטן.‬
‫אל תניח שאת'לסטן יהיה המלך.‬
‫מי תומך באלפוורד?‬ ‫-המושלים של וסקס.‬
‫ברור. הם עדיין טוענים שאת'לסטן הוא ממזר?‬
‫כן. אלפוורד זכה בתמיכת וילטונשיר.‬
‫מרגלינו באיילסבורג אומרים‬ ‫שהוא שם, מגייס שכירי חרב בגלוי.‬
‫אז נלך לאיילסבורג ונתפוס אותו לפני שיתחזק.‬
‫אנחנו מעדיפים את הגנתך.‬
‫הצעתי תספק לאת'לסטן‬ ‫זמן להכתרתו בווינצ'סטר,‬
‫וכך נימנע ממלחמה.‬
‫נשבעתי להגן על את'לסטן…‬ ‫-וכמובן, אתה עומד בדיבורך.‬
‫אך שבועתך למסור‬ ‫את אדמותיך לידי המלך לא התקיימה עדיין.‬
‫בעלך היה עוין כלפי אנשים ממוצא דני‬
‫ולכן לא היה האדם המתאים לאחד את אנגליה.‬
‫אחרת, אנגליה הייתה מאוחדת.‬ ‫-אך המצב יכול להיות שונה כעת.‬
‫את'לסטן יוכל להיות‬ ‫המלך שיגשים את החלום הסקסוני.‬
‫אם הוא יבחר להישבע…‬ ‫-נשבעתי להיות נאמן לו, וכך אהיה.‬
‫אם אלפוורד מגייס שכירי חרב,‬ ‫הוא יחפש אנשים מכל רחבי הארץ.‬
‫נראה לך שאנחנו עדיין יכולים לבצע מארב?‬ ‫-למען את'לסטן, כן.‬
‫אם הוא לא יירדם.‬ ‫-פעם אחת. נרדמתי פעם אחת.‬
‫אתה בטוח שזה טוב יותר‬ ‫מאשר חבורה של לוחמים צעירים?‬
‫שמעתי שכיום אתם רק צדים וחוגגים.‬
‫לא אשלח גברים צעירים‬ ‫לבצע מטלה שנשבעתי לעשות בעצמי.‬
‫נו כבר, חתיכת…‬
‫נו כבר!‬
‫אוזברט! מהן החדשות מהגבול?‬ ‫הסקוטים נזהרים בהתנהגותם?‬
‫כן, אבא. יש שמועות‬ ‫שלוחמי זאב נחתו סמוך לדרוונט.‬
‫לוחמי זאב?‬
‫למה אתה נושא את חרבך?‬ ‫-אנחנו יוצאים להגן על את'לסטן מפני אחיו.‬
‫אם כך, אבוא. כל קרב שלך הוא גם שלי.‬
‫הישאר כאן והגן על זכות אבותיך.‬ ‫-אין כל תועלת בהמתנה לזכות אבות.‬
‫אז אלף את הסוסים‬ ‫ולמד את הילד הזה להגן על עצמו.‬
‫איש אינו אוהב את בנו השלישי של מלך מת.‬
‫אבא.‬
‫האם תמסור את אדמותינו לידי את'לסטן?‬ ‫-אני חייב לעמוד בדיבורי.‬
‫אנשי נורת'מבריה ייעצבו‬ ‫אם יאבדו את אדונם עובד האלילים.‬
‫הצלחתי!‬
‫תראו את המנוול הקטן הזה.‬ ‫-אנחנו מוכנים?‬
‫הוא מתלונן על האוכף שלו.‬
‫הוא אמר שהתחת שלו כואב.‬ ‫-לא אמרתי תחת, אלא ישבן.‬
‫הכנתי לך משהו.‬
‫ואחת לכל אחד מכם.‬
‫גברים שיושבים על האדמה הקרה‬ ‫מגלים שהאדמה הקרה קוראת להם.‬
‫פעם נוספת, היא מפגינה שהיא חוזה.‬
‫לורד, זה היה שום דבר.‬
‫אמרי את זה שוב.‬
‫"שבעה מלכים צריכים למות.‬
‫"שבעה מלכים…"‬ ‫-אינגרית', לא.‬
‫המשיכי.‬
‫"והאישה שאתה אוהב."‬
‫אני לא מלך, ואין לי אישה.‬
‫אין לזה משמעות.‬ ‫-לורד אות'רד.‬
‫אמרתי לבני לאמן את בנך.‬
‫בזמן שאת כאן, קחי את ואסה כמשרתת.‬
‫הפכי את המבצר הזה לביתך.‬ ‫-אני רוצה לומר דבר אחד על את'לסטן.‬
‫הוא כבר אינו הנער הפרוע שגידלת.‬
‫הוא גדל והפך לאדם מאמין.‬
‫לאחווה של אוסוולד יש השפעה רבה.‬
‫כבר הברחתי אנשים כאלה בעבר.‬ ‫נזירים מפחדים ממני, משום מה.‬
‫בואו נלך להיות ממליכי מלכים. שוב.‬
‫- גלסטינגאבורג -‬
‫- גלסטונברי, ממלכת וסקס -‬
‫אבי? לא. זה לא ייתכן.‬
‫חשבתי שאלוהים נתן לו את החורף.‬
‫לורד את'לסטן,‬ ‫עליך להזדרז ולבוא לווסקס להכתרתך.‬
‫אחיך מקבץ אנשים.‬
‫השג את השליטה בווינצ'סטר לפני שיגייס צבא.‬
‫אנחנו נצא כשאלוהים‬ ‫יפקוד עלינו ללכת, האב פיורליג,‬
‫והוא עדיין לא פקד כך. חזור לאחר שתתפלל.‬
‫שאצא לדרך?‬
‫התשובות נמצאות בספר.‬
‫שחק.‬
‫הגעת לספר מתי, פסוק 157.‬
‫"ויצא ישוע משם ויסר אל גלילות צור וצידון."‬
‫אלוהים רוצה שתילחם.‬
‫- איילסבורג -‬
‫- איילסברי, ממלכת מרסיה -‬
‫תודה, הגבירה.‬
‫עצרו. מה מעשיכם כאן?‬
‫שמענו שמישהו מחפש לוחמים.‬
‫באנו להרוויח כסף.‬
‫היכנסו.‬
‫המקום הזה ירד לאשפתות.‬ ‫-אדוארד נתן לו להתדרדר.‬
‫אני שמח שאת'לפלד‬ ‫לא נמצאת כאן כדי לראות זאת.‬
‫השמועה פשטה.‬ ‫-אני לחמתי בחצי מהאנשים האלה.‬
‫הוא לא רק מגייס אנשים.‬ ‫-הוא מתכונן לקרב.‬
‫הנה אלפוורד הצעיר.‬ ‫תבדקו מה יודעים כאן על תוכניותיו.‬
‫יש לך אבן ענבר בחרבך?‬ ‫-כמה אתה רוצה עליה?‬
‫לכו הביתה לאימא.‬
‫אדגר! לא.‬
‫וילפריד!‬
‫אתה מדבר אליי, חבר?‬
‫סלח לי. חשבתי שאתה וילפריד.‬
‫אדם דגול שלחמתי לצידו בטטנהול.‬
‫מה, היית בטטנהול?‬
‫אבי היה שם.‬
‫למען מי אתה נלחם עכשיו?‬ ‫-אלף… משהו.‬
‫כל השמות הסקסונים דומים.‬ ‫-האלף שמתכנן לפלוש לווסקס?‬
‫לא שמעתם.‬
‫איש לא יפלוש לווסקס.‬
‫התוכנית החדשה‬ ‫היא לפתות את את'לסטן לבוא לכאן.‬
‫את'לסטן נמצא בדרכו לכאן.‬
‫אלפוורד הזמין אותו לקרב והוא נענה.‬
‫למה שיסכים לזה?‬
‫כי הוא צעיר והתגרו בו.‬
‫הם זוממים ללכוד אותו‬ ‫בין השער לבין הכוחות שבגבעות.‬
‫אז נשיג את השליטה לפני שיגיע.‬
‫לא נוכל להשתלט על העיר לבדנו, לורד.‬
‫אנחנו לא צריכים להשתלט על העיר.‬
‫היי! אפשר לפתות אותך למשחק על כסף?‬
‫קשרו אותם וסגרו את הבריח.‬ ‫הישארו חבויים עד שאת'לסטן יגיע.‬
‫אם יש כאן מיטה, היא שלי.‬
‫הוא כאן.‬
‫אזעקה! חיילים מתקרבים לשער הדרומי!‬
‫עצור! איילסבורג נאמנה לי עכשיו.‬
‫לא נישא וניתן עם ממזרים.‬
‫וגם לא ניכנע.‬
‫תצטרך להרעיב אותנו.‬ ‫-אני לא טיפש, אחי.‬
‫הנחתי שזו מלכודת.‬
‫אולי תכננת לעכב אותי כאן‬ ‫עד שכוחותיך יוכלו לתקוף אותי מאחור.‬
‫הראו לו מה נותר מאנשיו!‬
‫היכנע עכשיו,‬
‫או שנהרוס את השער ונהרוג את כל אנשיך.‬ ‫-השער יחזיק מעמד.‬
‫לא ניכנע!‬ ‫-אם כך תושמדו ביחד עם השער.‬
‫תתכוננו לפתוח את הדלת.‬
‫אני הוא המלך החוקי. אימך הייתה זונה.‬
‫כולם יודעים זאת ואין לך בעלי ברית.‬
‫לורד אלפוורד.‬
‫אני אות'רד מבבנבורג.‬ ‫-אות'רד.‬
‫אתה מכיר אותי כאדם שדובר אמת,‬
‫אז שמע לי כשאני אומר‬ ‫שלטובת הכלל, עליך לוותר.‬
‫אנשיי שולטים בשער. אתה מוקף מכל עבר.‬
‫היכנע. אפשר לסיים זאת בשלום.‬
‫הסגר את עצמך, אחי.‬
‫אז זה יסתיים.‬
‫סלחו לי על שנכשלתי, ועזרו למשפחתה של אימי.‬
‫ספרו להם על גלותי‬
‫ועל כך שרצינו להשיב את הכבוד לשושלתנו.‬
‫למען וסקס!‬ ‫-למען וסקס!‬
‫לורד אות'רד,‬
‫פתח את השער.‬
‫לא!‬ ‫-אלוהים בחר בי כיורש החוקי.‬
‫את'לסטן!‬
‫התקדמו.‬
‫אל תותירו אף אויב בחיים!‬
‫לורד, עצור את הטירוף הזה!‬
‫עצרו!‬
‫את'לסטן!‬
‫גשי לאחור! תסתתרי!‬
‫אני נכנע! בבקשה…‬
‫את'לסטן!‬
‫בבקשה, רחמים…‬
‫לא!‬
‫תפסיקו! הם נכנעים!‬
‫את'לסטן!‬
‫לורד! עזור לנו!‬
‫את'לסטן!‬
‫עצור את אנשיך.‬ ‫-אות'רד, למה אתה כאן?‬
‫כדי להפסיק את זה.‬ ‫אויבך נכנע. עצור את אנשיך.‬
‫תנו לו להתקרב ואמרו להם להפסיק.‬ ‫-כן, מלכי.‬
‫מה קרה לך?‬ ‫-מה קרה לך?‬
‫לא היה צורך להרוג את אחיך.‬ ‫-היה צורך.‬
‫הוא היה חוזר, מאוחר יותר.‬ ‫-אתה הפרת את דברתך.‬
‫אמרתי לו להיכנע. לא אמרתי שהוא ישרוד.‬
‫לא תכננו לתת לו לחיות.‬ ‫מלכי, חזור בך מהפקודה.‬
‫אנחנו כמעט מביסים אותם.‬
‫לשכירי חרב אין ריב איתך.‬ ‫-זאת הסיבה שלא רצית בעזרתו.‬
‫אם תהרוג 100 אבות,‬ ‫תיתן ל-300 בנים סיבה למרוד בך.‬
‫תחשוב!‬
‫זהו הזמן לאחדות.‬
‫ייתכן שאות'רד צודק.‬
‫אני מדבר רק כאדם שעשה טעויות בעבר.‬
‫אני אות'רד מ…‬ ‫-אני יודע מי אתה.‬
‫אות'רד, זהו לורד אינגלמונדר.‬
‫מפקד דגול וידיד טוב שלי.‬
‫אם כך, הוא גם ידידי.‬
‫למה יש לך שם דני?‬
‫נולדתי לאב דני, אך גדלתי כסקסוני.‬
‫מצאתי את ישוע באמצעות אלפרד,‬
‫ובעזרת כתביו של בנך ברומא.‬
‫אתה ודאי גאה בו.‬
‫הוא מלומד אמיתי.‬
‫אני רק הטיפש שיצר אותו.‬
‫אינגלמונדר הוא המפקד‬ ‫של חיל המשמר בת'לוול, בחצי האי וויראל.‬
‫הוא מכיר רבים מאלה שהכרנו ברומקובה.‬
‫אנשים טובים. אשמח להיפגש איתם שוב.‬
‫כן, אולי לאחר שתמסור‬ ‫את נורת'מבריה לידי המלך החדש.‬
‫עמוד בדיבורך.‬
‫תן לאת'לסטן מה שסירבת לתת לאביו.‬
‫מסור את אדמותיך והפוך את אנגליה לשלמה.‬
‫כפי שאמרת, זהו הזמן לאחדות.‬
‫אני אישבע אמונים למלך,‬ ‫ואתה לא הוכתרת עדיין.‬
‫גם לא אכרע ברך בפניך מכוסה בדם.‬
‫אני אמסור את אדמותיי‬ ‫באולם הגדול שבווינצ'סטר.‬
‫זה לא חייב להיעשות בטקס.‬ ‫-אבל אות'רד עומד בדיבורו.‬
‫בוא לווינצ'סטר. רפא את הפצע.‬
‫איך הוא ידע שנבוא לכאן?‬ ‫-הוא תמיד מצא דרך להגן עליי.‬
‫אולי יש לו ידידים שפוקחים עליך עין.‬
‫גם אימא שלי הייתה כזאת.‬
‫נוגע ללב שאתה עדיין עושה כרצונו.‬
‫הוא היה נאמן במשך זמן רב.‬ ‫-ואצילי מצידך לסמוך עליו,‬
‫לאחר כל מה שקרה עם אביך.‬
‫- סריבלין -‬
‫- סטירלינג, ממלכת סקוטיה -‬
‫איזה ילד ניצח?‬
‫את'לסטן.‬
‫הוא הרג את אחיו בדם קר‬ ‫וכעת יתבע את השלטון על הסקסונים.‬
‫- 1: מלך סקוטלנד -‬
‫ובכן, העניין הזה הוכרע.‬ ‫יש חדשות בקשר לחידוש האמנה?‬
‫לחץ על וינצ'סטר.‬
‫צור קשר.‬ ‫-לורד, שמענו על משהו אחר.‬
‫אנלאף, הדני, רוצה להיפגש איתך.‬ ‫-זה שאוכל את בשרם של בני אדם?‬
‫מפגש איתך ועם מלכי מאן, שטלנד ואורקני.‬
‫לא אסכים להיות הנוצרי‬ ‫היחיד במפגש עם מלכים דנים.‬
‫אולי הם יציעו משהו מעניין.‬
‫נסה לחדש את השלום עם הסקסונים.‬
‫אדוארד קיים את שביתת הנשק‬ ‫ואין סיבה שבנו לא יעשה כך.‬
‫אשלח הודעה.‬
‫עצמו ובשרו,‬
‫בדם קר.‬
‫הוא אכזרי יותר מכפי שאמרת.‬ ‫-ליבו התקשה.‬
‫ולכן מתנגדיו ייאבקו בו קשות.‬
‫האם מלכים אחרים בבריטניה שמעו את קריאתנו?‬ ‫-הם מעמידים פנים שלא.‬
‫אבל הם מקשיבים.‬ ‫-כדאי שיקשיבו.‬
‫את'לסטן יהפוך לחמדן.‬
‫אתה מבין בחמדנות, אבא.‬
‫וכשאדמותיי יהפכו לשלך, גם את תביני בזה.‬
‫חזרי לווינצ'סטר.‬
‫פקחי עין על כולם.‬
‫ועדכני אותי בחדשות, כאשר יהיו כאלו.‬
‫אבא, נפצעת?‬ ‫-זה יחלים.‬
‫אמור לי שהחדשות כוזבות.‬ ‫את'לסטן פנה נגד עצמו ובשרו?‬
‫כן. אלפוורד לא שרד.‬
‫אז אדמונד אינו יכול לחזור לווינצ'סטר.‬
‫הוא ייראה כיריב תמיד.‬
‫את'לסטן תמיד הפגין חיבה רבה כלפי בנך.‬
‫אבל היא צודקת.‬ ‫הוא נמצא תחת השפעתם של זרים.‬
‫לא אעזוב את בבנבורג לפני שהאיום יחלוף.‬ ‫-את מוזמנת להישאר ככל שתרצי.‬
‫והאיום אכן יחלוף.‬
‫חובות המלוכה יגרמו לאת'לסטן להתבגר.‬
‫אבל כדאי שאשוב דרומה.‬
‫אני אבדוק את הלך הרוח.‬
‫אלוהים הכול-יכול והנצחי,‬
‫משח ברוח חסדך וברכתך את משרתך,‬
‫המלך את'לסטן.‬
‫אנו מכתירים אותו למלך בידינו היום,‬
‫כדי שיוכל, בקודשך,‬
‫להמשיך להיות משרתך הנבחר‬ ‫באמצעות אדוננו ישוע לעולם ועד.‬
‫הענק לו את אמונתו של אברהם,‬
‫את חוכמתו של שלמה ואת אומץ ליבו של דוד.‬
‫יחי המלך!‬
‫- 2: מלך וסקס, מרסיה ומזרח אנגליה -‬
‫אתה לא היית שם. זה היה הרגע שאליו שאפנו.‬
‫ואתה לא היית שם.‬ ‫-לא.‬
‫הייתי כאן.‬
‫כתבי הקודש קודמים תמיד.‬
‫אתה מאמין בזה, נכון?‬
‫כן, כמובן.‬
‫אם כך, תהיה מלך דגול לאנגליה,‬
‫וכולם ידברו עליך כפי שדיברו על אלפרד.‬
‫האם אות'רד עמד בדיבורו?‬
‫לא. אות'רד לא בא.‬
‫ברור שהוא חושב…‬ ‫-ברור שהוא רוצה להישאר מלך בארצו.‬
‫יגן עליו האל מפני יוהרתו.‬
‫אך זוהי אכזריות כלפיך.‬
‫ואני מצטער. בוא.‬
‫זהו עינוי נורא כלפי נשמה כה טובה.‬
‫חשבתי ששניכם נטשתם אותי.‬ ‫-ברור שלא אנטוש אותך.‬
‫אך מפתיע שאות'רד התנהג בטיפשות שכזאת.‬
‫חשבתי ששנותיו יעניקו לו בינה רבה יותר.‬
‫אולי הוא עדיין רואה את הילד שהיית פעם,‬
‫ולא את הגבר שהפכת להיות.‬
‫לורד.‬
‫זאת אינה "נשיפת הנחש", אבל…‬
‫היא קלה יותר, חדה יותר ו…‬
‫יש לה אבן נופך.‬
‫תן לה שם.‬
‫קוטלת-אדם.‬
‫כורתת-ביצים.‬
‫אות'רד, חרבו של אות'רד.‬
‫אתה חייכת, לורד.‬
‫אולי לאבד את חרבי‬ ‫היה סימן לכך שימי הקרבות שלי תמו.‬
‫זהו זמן לא טוב להתגרות במלך.‬
‫לא התגריתי בו.‬
‫אני פשוט נותן לו זמן להוכיח שאינו רודן.‬
‫אחרת…‬ ‫-אחרת מה?‬
‫"שבעה מלכים צריכים למות." בשביל מה?‬
‫מה אשתך ראתה?‬ ‫-היא לא רואה שום דבר.‬
‫אני נשבע לך.‬
‫מה הם חוגגים?‬
‫את אילוף הסוסים.‬
‫הודה לאוזברט על טיפולו באדמונד.‬
‫הוא שייך לבבנבורג כעת.‬
‫שניכם שייכים לה.‬
‫כן, בני השתנה למדי.‬
‫הקדרות שהייתה לו בארמון נמוגה.‬
‫זה האוויר כאן.‬
‫הוא משפר את מצב הרוח של כולם.‬
‫את עצמך נראית מאושרת יותר.‬
‫זה נכון, לורד אות'רד.‬
‫חלק מהצער חלף ואני מרגישה…‬
‫מוכנה יותר לקראת העולם.‬
‫שליטה! יופי!‬
‫אלוהים, חוס על נשמותינו‬ ‫ומחל לנו על החטאים שאנו מבצעים.‬
‫האם ייסלח לנו?‬
‫חטאינו כבדים.‬
‫זה נכון.‬
‫אך זכור.‬
‫אלוהים הוא השופט אותנו.‬
‫על כל חטא אפשר לכפר באמצעות האמונה.‬
‫אם תגביר את האמונה, החטא יפחת.‬
‫מה אם צילו של החטא יאפיל על האמונה?‬
‫בוא.‬
‫אולי תשוב אל החזון שהיה לסבך בעבור אנגליה.‬
‫אולי זוהי העת‬ ‫להביא את עובדי האלילים אל האור.‬
‫האם זה…‬
‫יטהר אותי? אותנו?‬
‫אין ספק שככל שהשטח‬ ‫גדול יותר, כך גם האמונה.‬
‫הרחב את חלומו של אלפרד.‬
‫שא את עיניך אל האיים שהאל יצר,‬ ‫לא אל הארצות שבני אדם קבעו,‬
‫והבא את כולם אל הנצרות.‬
‫כך שכאשר תישפט,‬
‫תידון לכף זכות.‬
‫ולכן עליך לקבל על עצמך את החטא…‬
‫וגם את הכיבוש שימחה אותו.‬
‫- הגבול הדרומי של נורת'מבריה -‬
‫לורד!‬
‫תפסיקי.‬
‫על מה אתן מדברות?‬
‫חי נפשי, הגבירה. אינני יכולה לשקר.‬
‫הגבירות כאן רוצות שלורד אות'רד ימצא אישה.‬
‫צפויה להן אכזבה.‬ ‫אלמנתו של מלך לא תינשא ללורד.‬
‫אצטרך להיזהר יותר בהתנהגותי.‬
‫לא מהרכלנים עלייך לחשוש, הגבירה.‬
‫ייתכן שהשלום הזה לא יאריך ימים.‬
‫לורד אות'רד זלזל במלך.‬
‫הנשים שאות'רד מחבב יהפכו למטרה לאויביו.‬
‫סיטריק!‬
‫מה גילית?‬
‫את'לסטן תובע לו את אפרוויץ'.‬
‫הוא אומר שמאחר שרונוולדר מת,‬ ‫אין בה מלך ולכן היא שייכת לו.‬
‫אפרוויץ'?‬
‫הם רואים אותי‬ ‫כלורד שלהם עתה. את'לסטן יודע זאת.‬
‫הוא דורש שכולם יעלו לו מס.‬
‫לא רק מנהיגי הסקסונים,‬ ‫אלא כל מלכי בריטניה.‬
‫מן היבשת ומכל האיים גם יחד.‬
‫לורד?‬
‫הכרז על עצמך כמלך כאן, כמו אבות אבותיך.‬
‫לא. זה את'לסטן.‬
‫אם יסטה מדרך הישר, עליי לומר לו זאת.‬
‫לורד.‬
‫- אפרוויץ' -‬
‫- יורק, ממלכת נורת'מבריה -‬
‫"ויהי בימים ההם‬ ‫ויצא צו למנות את כל יושבי תבל."‬
‫אינכם חייבים כל מס! חזרו לכפריכם.‬
‫אות'רד! שלוט בעצמך.‬ ‫-פיורליג? מהו המס הזה?‬
‫הוא אומר שלצורך בניית כנסיות,‬ ‫אבל בבקשה, יש מרגלים בכל מקום.‬
‫אמור לבן טיפוחיך ששגה קשות‬ ‫בהבנת מצב רוחה של סקוטלנד.‬
‫אתה נראה נסער.‬
‫באנו כדי לחדש את האמנה.‬
‫במקום זאת נתנו לנו לחכות במשך ימים‬ ‫ולאחר מכן אמרו לנו שעלינו להתחנן לכך.‬
‫במקומך הייתי נזהר.‬
‫קיבלנו הצעות אחרות לבריתות.‬
‫למה את'לסטן עושה את זה?‬ ‫-כדי לאחד את הנוצרים, לדבריו.‬
‫ובתפילותיו הוא מדבר הרבה על כפרה.‬
‫כפרה? על מה?‬
‫על מותו של אחיו? על מוצאו כממזר?‬
‫אני לא יודע.‬
‫לורד אלדהלם ואני מנסים לשנות את דעתו,‬
‫אך יש דיבורים על כיבוש ועל הטבלה בכפייה.‬
‫איפה הוא?‬ ‫-הלך לאבני השטן.‬
‫הוא חושב שהוא נאבק בשטן.‬
‫זה טירוף. אלדהלם.‬
‫האבנים האלו ניצבו שם במשך דורות.‬
‫מסתבר שהן עלבון לאלוהים.‬
‫האם זה אוון, מלך סטרת'קלייד?‬
‫- 3: מלך סטרת'קלייד -‬
‫את'לסטן רצה שיראה זאת.‬ ‫אבות אבותיו הציבו אותן.‬
‫הוא מנסה להשפיל אנשים רבי עוצמה?‬
‫המלך האוול.‬
‫- 4: מלך ויילאס -‬
‫הוא מעז לדרוש שוויילאס תציית לו?‬
‫לאחר כל מה שעשית בשביל מרסיה?‬ ‫-איזו ברירה יש לי, אות'רד?‬
‫הוא לקח את בני לווינצ'סטר.‬ ‫-הוא מחזיק בבנך כבן ערובה?‬
‫כשלוקחים את הבן, לוקחים מלך לעתיד.‬
‫כעת אני חייב לעשות כמצוותו.‬ ‫-אני אגיד לו שזה לא מקובל עליי.‬
‫המלך האוול, אני נשבע,‬ ‫איש לא יזלזל בנאמנותה של ויילאס.‬
‫המשוררים שלנו אמרו כך.‬
‫שסקסוני ינתץ את כולנו כדי לבנות את ארצם.‬
‫זאת אינה רק ארצם של הסקסונים.‬
‫אלדהלם, קח אותי אליו. אני אעצור זאת.‬
‫עצרו. אל תתקרבו.‬ ‫-פנו דרך. המלך ביקש שאות'רד ידבר איתו.‬
‫המלך את'לסטן!‬
‫אדוני המלך.‬
‫תן לי לדבר איתך לבד.‬
‫לא היית צריך לעלות על אדמתי.‬ ‫-היית צריך לעמוד בדיבורך.‬
‫אתה השפלת אותי, כפי שהשפלת את אבי.‬ ‫-אני מנסה לגרום לך לראות שסטית מדרך הישר.‬
‫אתה עושה כמצוותו של אינגלמונדר…‬ ‫-כמצוותו של האל.‬
‫אתה באמת רוצה להמיר את דתם של הדנים?‬
‫לא לימדתי אותך על כבוד לזולת?‬ ‫-דנים רבים מאמינים באל.‬
‫אלה שבחצרי מודים לי על כך.‬ ‫-אתה יודע שרבים אינם רוצים בכך.‬
‫את'לסטן, אתה ידעת זאת תמיד.‬
‫אפילו אלפרד כיבד זאת.‬ ‫-יש לי יותר לכפר עליו מאשר אלפרד.‬
‫מי אמר לך? אינגלמונדר?‬
‫הוא אומר לך שתהיה ארור ללא הדרכתו?‬
‫ראיתי אנשים שנשבו בקסמם‬ ‫של אלה שטענו שהם יודעים את רצון האלים.‬
‫הוא ידיד נאמן שלי.‬
‫את'לסטן, שכב עם מי שתרצה,‬
‫אבל אל תושפע מאלה שמבקשים כוח…‬ ‫-מי מפיץ שמועות נלוזות כאלו נגדי?‬
‫אף אחד.‬ ‫-מי מספר שקרים כאלה?‬
‫לא מדברים על כך.‬ ‫-לורד אלדהלם הוא מרגל?‬
‫מה נאמר, בידי מי, ובמשך כמה זמן?‬ ‫-איש לא אמר שום דבר.‬
‫זה לא חשוב לי. אתה חשוב לי.‬
‫את'לסטן, אתה אדם טוב לב, אך רגיש.‬
‫אינגלמונדר מבקש כוח לעצמו ולאחווה שלו.‬ ‫-הבלים ושקרים.‬
‫אלה אינם הבלים. בגללו פנית נגד משפחתך.‬
‫ואתה פנית נגד מלכך!‬ ‫אתה רוצה להיות מלך בעצמך.‬
‫מלכי, הם מקדשים את הקרקע‬ ‫ומבקשים שתיתן את ברכתך.‬
‫כן, כמובן.‬
‫נותיר את מלך נורת'מבריה להרהר בשגיאותיו.‬ ‫-איני חפץ להיות מלך.‬
‫רק להגן עליך.‬
‫כפי שמיהרת להגן עליו‬ ‫באיילסבורג והוכית בידי ילדים?‬
‫האם הוא צריך לקבל את עצתו‬ ‫של אדם שמאבד את חרבו לילד?‬
‫נורת'מבריה זקוקה ללורד ששש לקרב.‬
‫יש שמועות שאנלאף הגיע ועומד לפלוש.‬
‫אל תחשוב שהוא יחוס עליך‬ ‫רק כי אתם עובדים את אותם אלים.‬
‫החזק בו כאן במשך הלילה‬ ‫והכרח אותו להישבע עם שחר.‬
‫אתה עוד תבוא להתחנן לעזרתו.‬
‫כל האבות נופלים,‬
‫וכל הבנים תופסים את מקומם.‬
‫לורד אינגלמונדר הכריז עליך‬ ‫כעל אויב האל כדי לגרום לחסידיו להרוג אותך.‬
‫את'לסטן לא ירשה זאת.‬ ‫-ולכן אינגלמונדר אינו רוצה שיואשם בכך‬
‫ועזב את המחנה.‬
‫לאן?‬
‫בוא איתי.‬
‫נלך מסביב. אין כאן שומרים.‬
‫הוא. זה האיש.‬
‫על מה דיברת עם עובד האלילים?‬
‫פרשים מתקרבים!‬
‫שמור על מרחק משעריי ואמור לי מי אתה.‬
‫לורד אינגלמונדר,‬ ‫ובאתי לפי בקשתו של לורד אות'רד.‬
‫הוא התעכב באפרוויץ'‬ ‫כדי לחדש את שבועתו למלך.‬
‫הוא ביקש שאסייע בהגנתכם.‬
‫מפני מה?‬
‫יש שמועה שלוחמי זאב נחתו בסמוך לדרוונט.‬
‫פתחו את השער!‬
‫אל תיתן את הפקודה.‬
‫חשוב על כל מה שחלקנו.‬
‫איבדת את דרכך, את'לסטן.‬
‫אנחנו לחמנו ביחד…‬ ‫-ולמרות זאת,‬
‫אתה חותר נגדי וזומם ביחד עם אות'רד.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫אתה הפנית לי עורף, אלדהלם.‬
‫וכעת אני אעשה זאת.‬
‫לורד אינגלמונדר, הבאת חדשות‬ ‫ברוכות על שבועתו של לורד אות'רד למלך.‬
‫האם תבוא איתי דרומה כדי שאוכל לחזות בכך?‬
‫הגבירה, הדרך הייתה קשה.‬ ‫תני לנו לנוח יום אחד, לפחות.‬
‫אבל אני לכודה בבבנבורג כבר זמן רב.‬
‫האמן לי, אתה לא רוצה‬ ‫להישאר כאן יותר מן הנחוץ.‬
‫הם הוזהרו מראש!‬ ‫-עכשיו!‬
‫השגנו אותך בדרך.‬
‫שליטתך באת'לסטן מסתיימת היום.‬
‫החרב שלי!‬
‫אתה עדיין מאמין בוולהאלה.‬
‫אתה חשוב לאת'לסטן.‬ ‫לא ארחיב את הסדק שבינינו.‬
‫קחו אותו למטה.‬ ‫-הנוצרים ביניכם, הגנו עליי. מיהו אדונכם?‬
‫אות'רד, או האדון ישוע?‬
‫אנשי בבנבורג לא יתפלגו לפי אמונה.‬ ‫-התקוממו, טיפשים!‬
‫אמור למלך את תנאי שחרורו.‬
‫שלום עם נורת'מבריה והבטחת גבולותיה.‬
‫ואיש לא יאולץ לעבוד את אלוהיו.‬ ‫-כן, לורד.‬
‫מחיר כבד.‬
‫את'לסטן יסכים לכך?‬ ‫-נקווה שכן.‬
‫נראה שהוא נפטר מידידיו די מהר לאחרונה.‬
‫את מברכת נשמה שאינה ראויה לכך.‬
‫יגמול לך האל על טוב ליבך.‬ ‫-אמן.‬
‫- מון איגה -‬
‫- האי מאן -‬
‫- התכנסות המלכים -‬
‫- 5: מלך אורקני -‬
‫- 6: מלך שטלנד -‬
‫- 7: מלך מאן -‬
‫את'לסטן פונה נגד ידידיו.‬
‫הוא שוגה בחלומות פרועים,‬ ‫להיות המלך בכל אדמותיכם.‬
‫בבוא העת גם אתה תהיה לו למטרה, שטלנד.‬
‫אתה, אורקני.‬
‫הוא ייקח מה שהיה שייך‬ ‫לאבות אבותיך ויקרא לזה בריטניה.‬
‫לא.‬
‫הוא אינו מפליג בימים. כפריים סקסונים.‬
‫אנחנו נעמוד בפניהם.‬
‫אני לא מדבר על לעמוד בפניהם,‬ ‫אלא להתמודד עם כיבוש בעזרת כיבוש.‬
‫סקוטלנד דוחה את הצעתך.‬
‫לא נעשה יד אחת עם עובדי אלילים‬ ‫כדי לתקוף אדם שלא איים עלינו.‬
‫נוצרים אינם בוחרים במלחמה.‬
‫המלחמה בוא תבוא.‬
‫נותר לכם רק לבחור צד.‬
‫יהי האל עימך.‬
‫אבן הגולל הוזזה, כמו בכתבי הקודש.‬
‫זהו מעשה ידיו של מלאך.‬
‫מכאן, לורד. בוא לראות את האוצרות.‬
‫לורד!‬
‫יש חדשות מאפרוויץ'?‬
‫הוא הסכים לתנאיי?‬
‫אין לי חדשות.‬
‫אומרים שאת'לסטן חזר לווינצ'סטר.‬
‫בואו נראה זאת כסימן טוב.‬
‫ייתכן שעיניו של את'לסטן נפקחו, ללא צילו.‬
‫מדוע אתם כאן?‬ ‫-הכפריים חיפשו כסף של עובדי אלילים.‬
‫כעת הם אומרים שזהו נס.‬
‫פנו דרך למלך נורת'מבריה.‬
‫אמרתי לך. הם רואים אותך כמלך.‬
‫נראה לכם שהם מקווים לשמור חצי לעצמם?‬
‫סביר שכל זה נלקח מבבנבורג בעבר.‬
‫אתם עצורים, בשמו של המלך את'לסטן.‬
‫לורד.‬
‫פיתו אותנו לבוא לכאן.‬
‫נראה לך?‬
‫לורד, אני מצטערת!‬
‫אני מצטערת, לורד.‬
‫האסיר אמר לי‬ ‫שאני חייבת, או שאישרף בגיהינום.‬
‫אני לעולם לא אצווה לפתוח את השער.‬
‫באמת? מתנה מהמלך.‬
‫את'לסטן עשה את זה?‬ ‫-זה מה שהוא עושה לבוגדים.‬
‫פתח את השער, או שאטבח את אביך.‬
‫אם תציית, נחוס עליו.‬
‫אל תפתח.‬
‫אני אהרוג אותו לנגד עיניך.‬ ‫-אל תפתח!‬
‫הבחירה היא בידיך.‬ ‫-אוזברט! אל תפתח!‬
‫אני הוא המפקד כאן בהיעדרך, אבא.‬
‫ואני מצווה שנפתח.‬ ‫-לא!‬
‫לא!‬
‫זרוק את חרבך.‬
‫זוז.‬
‫לא.‬
‫איפה את'לסטן?‬
‫בבוא העת.‬
‫הביאו את הגבירה אגיפו.‬
‫בואי.‬
‫אני יכולה ללכת.‬
‫בסדר. הרוג אותי.‬
‫את תועברי למנזר‬ ‫בלינדיסאפרן כדי להגן על תומתך.‬
‫שכבת עם עובד האלילים, הגבירה?‬
‫הודי בזה.‬
‫אני מודה…‬
‫בכך שהתפללתי למותך בייסורים.‬
‫אז לא. היית צריכה‬ ‫לנסות כשהייתה לך ההזדמנות.‬
‫אנחנו לוקחים את בנך‬ ‫לחיל המשמר שלי בת'לוול,‬
‫שם ילמד להילחם.‬ ‫-לא. בבקשה.‬
‫זוזו!‬ ‫-גם בנך.‬
‫לא, אדמונד הוא צאצא של אלפרד.‬ ‫הוא לא אמור להיות בחומת המגינים.‬
‫אני אדאג לו.‬ ‫-בבקשה.‬
‫בנו של אות'רד בצבאה של וסקס.‬
‫יש לנו תוכנית בשבילך.‬
‫אתם תטביעו אותי בים?‬ ‫-אני לעולם לא ממש יודע מה הוא יעשה.‬
‫אל תעניש את תושבי בבנבורג.‬ ‫המאבק שלו הוא נגדי.‬
‫המאבק שלו הוא במקום אחר.‬
‫מזלנו שמצאנו את עצמנו‬ ‫קרובים כל כך לגבול הסקוטי.‬
‫אל תפלשו לסקוטלנד. אתם תאבדו מאות אנשים.‬
‫ותתחילו במלחמה שתימשך דורות.‬ ‫-למלך אין יורש שזקוק להגנה. לכן הוא חזק.‬
‫הגן על בנינו. אל תיאבק בו. היכנע לרצונו.‬
‫כל מעשה אחר יהיה טיפשי.‬
‫אלדהלם לא בגד בך מעולם.‬ ‫-כולכם בגדתם בי.‬
‫כל אלה שראיתי כחברים.‬
‫הישבע עכשיו, מול בבנבורג, ואחוס על חייך.‬
‫לא.‬ ‫-אז אתה לא מותיר לי ברירה.‬
‫את'לסטן.‬
‫אני לא מסוגל.‬
‫תן לי…‬ ‫-לא.‬
‫קחו ממנו הכול.‬
‫אני מגלה אותך מאדמותיי.‬ ‫אתה תנוע ותנוד בארץ ובימים לבדך.‬
‫אם תחזור, אהרוג את בנך.‬
‫כל מי שייתן לו אוכל או בגד, יהפוך לאויבי.‬
‫לך.‬
‫לפני שהרחמים האלה יחלפו.‬
‫פנה לאחור. עדיין יש זמן.‬
‫- גבול סקוטיה -‬
‫הסקוטים לא מאיימים עלינו.‬
‫המעשה הזה ירדוף אותך, אדוני המלך.‬
‫הצלתנו מעובדי האלילים היא מעשה של צדק,‬
‫אך האל אינו רוצה שתילחם בנוצרים אחרים.‬
‫אנשיך אינם חפצים בקרב הזה.‬ ‫-אולי אני זקוק לאנשים טובים יותר.‬
‫אולי כדאי שאזמן את בנך.‬
‫אדוני המלך!‬
‫את'לסטן תקף יישובים בשפלה.‬
‫אנחנו חייבים להגיב.‬
‫שאגיד לאנלאף שאתה מוכן‬ ‫להיפגש איתו ועם שאר המלכים?‬
‫אות'רד שוחט הדנים.‬
‫אתה הרגת את דודני, גלף, בקרב בימפלוט.‬
‫תודיעו שמצאנו אותו.‬
‫אני שנאתי את גלף.‬
‫קחו אותו אל המלך.‬
‫לאן אתם לוקחים אותי?‬ ‫-לצפון האיים האלה.‬
‫- הייטלנד -‬
‫- איי שטלנד -‬
‫על מה אתם מודים?‬
‫על הקרב הגדול שממשמש ובא.‬
‫אמרו ליארל שאנחנו כאן עם מלך נורת'מבריה.‬
‫כולם כאן הם אנשי שטלנד?‬ ‫-גם אנשים ממאן ומאורקני הצטרפו אלינו.‬
‫ומלכיהם.‬
‫האם זה מי שהם טוענים? מלך נורת'מבריה?‬
‫כן, זה הוא.‬
‫אני לא מלך.‬ ‫-לא.‬
‫אבל תוכל להיות.‬
‫שב. אתה בין ידידים.‬
‫חברת לעובדי אלילים?‬
‫את'לסטן ניפץ את שביתת הנשק.‬
‫שביתת הנשק שאתה כוננת.‬
‫מה שהוא עשה בכפרי השפלה…‬
‫זה גרוע יותר מאכזריותו באירלנד?‬
‫אלו מעשיות שנועדו להפיץ פחד.‬ ‫-נאלצנו להגן על עצמנו.‬
‫אנחנו לא התחלנו בזה.‬
‫איך מצאתם אותי? מיהו המרגל שלכם?‬ ‫-יש לנו מרגלים רבים. אנחנו יודעים הרבה.‬
‫אנחנו יודעים שאת'לסטן הגלה אותך.‬ ‫-ושדופקים אותו כמו אישה.‬
‫אולי זה מקובל אצלכם, עובדי האלילים,‬
‫אבל נוצרים אינם סובלים זאת.‬
‫הוא סובל זאת הרבה, לפי מה ששמעתי.‬ ‫-אז…‬
‫כאדם שאויבו הוא אויבנו,‬
‫אנחנו מבקשים ממך להצטרף לבריתנו, אות'רד.‬
‫התייצב נגד הרודן.‬
‫נקעה נפשי מקרבות.‬ ‫-מה קרה ללוחם?‬
‫אתה כבר לא משתוקק לוולהאלה?‬
‫אתה יודע על הנבואה, אות'רד?‬
‫הנבואה העתיקה של בני עמי?‬
‫כל בריטניה תתאחד כנגד הסקסונים,‬
‫תדחק אותם לים של קנט,‬
‫ושושלתו של ארתור תשלוט בשנית.‬
‫הנה. החזון של איש זקן.‬
‫לכן הוא ודאי אמיתי.‬ ‫-גם לנו, בנורת'מבריה, יש נבואה.‬
‫"שבעה מלכים צריכים למות."‬
‫זה לא מפחיד.‬ ‫-לכל אחד מאיתנו יש בן שיתפוס את מקומו.‬
‫אם שבעה מלכים ימותו,‬ ‫באותו רגע יהיו שבעה מלכים חדשים.‬
‫זה נכון. אם יש לך ילד,‬ ‫ממלכתך תאריך ימים אחריך.‬
‫ממלכה שסועה בידי מלחמה, כן.‬
‫יש דרך נוספת שצריך לשקול.‬
‫אם אתה רוצה להציל רבים משפיכות דמים.‬
‫הרוג אדם אחד בלבד.‬
‫הרוג את המלך שתקף את כולנו.‬
‫חזור אליו כמבקש את חסדו.‬
‫זו הזדמנות.‬
‫הצל אנשים רבים בכך שתהרוג אחד.‬
‫החלופה, כמובן, היא מלחמה.‬
‫שבעה מלכים נגד אחד.‬
‫אם את'לסטן רצה לאחד את שבטי בריטניה,‬
‫הוא הצליח בכך.‬
‫למה באת לכאן?‬
‫תפקידך הוא לדרבן את וינצ'סטר.‬
‫שחררת את אות'רד. למה?‬
‫שלחתי אותו…‬
‫להרוג את ידידך, המלך.‬
‫הוא ייהרג בניסיון.‬
‫לאות'רד יש כישורים שלך אין.‬
‫אם יתקוף את את'לסטן, את'לסטן יתקוף אותו.‬
‫זה לא ממש חשוב.‬
‫כך או כך, נתמודד בקרב‬ ‫עם אנשים שרוחם נשברה.‬
‫אינגלמונדר, לך אל המערב. השעה קרובה.‬
‫אסטריד, פקחי עין על ידידינו בנורת'מבריה.‬
‫- וינטאנסטר -‬
‫- וינצ'סטר, ממלכת וסקס -‬
‫לא חשבתי שאראה אותך שוב.‬
‫אדוני המלך.‬
‫בשם בני, אני מבקש מחילה.‬
‫חוס עליו.‬
‫תן לי לכרוע ברך בפניך.‬
‫אם כך, אני מסיים את גלותך.‬
‫תנו לי חרב והשאירו אותנו לבד.‬
‫קדימה.‬
‫עשה זאת.‬
‫אני נשבע בחייו של בני.‬
‫זוהי שבועתי לך.‬
‫אינגלמונדר הוא מרגל.‬
‫הוא פועל עם אנלאף‬ ‫כדי לאחד מלכים בריטיים נגדך.‬
‫שקרים.‬ ‫-זה נכון. ראיתי אותו בשטלנד.‬
‫הוא אמר ללוחמיו של אנלאף לעקוב אחריי‬
‫והם ניסו להפנות אותי נגד…‬ ‫-לא!‬
‫הוא נמצא בת'לוול, עם בנך!‬ ‫-הוא סיפר להם דברים עליך.‬
‫הוא עדיין מאמין באלים שלי.‬
‫לעת עתה, יש לך יתרון.‬ ‫אינגלמונדר לא יודע שהוא נחשף.‬
‫לא. הוא לא יבגוד בי. אני זה שבגד בו.‬
‫לא.‬ ‫-הוא איש האלוהים, ואני חוטא!‬
‫הוא שכנע אותך בכך‬ ‫כדי לגרום לך לצאת למלחמה.‬
‫כדי לאחד את אויביך.‬ ‫-לא!‬
‫את'לסטן, בבקשה, תראה את זה.‬ ‫הברית שהוא יצר היא גדולה מדי.‬
‫אדמותיך ייכבשו.‬ ‫-לא! אתה משקר!‬
‫אלה שקרים!‬
‫את'לסטן, הקשב לי, בבקשה.‬
‫למה שאשקר לך?‬
‫צא מפה.‬ ‫-את'לסטן…‬
‫צא מפה. קחו אותו מלפניי. שומרים!‬
‫קחו אותו!‬
‫כלב! לך מפה.‬
‫חיפשנו בכל יער ובכל עמק.‬ ‫-והנה הוא, בחזרה בחיק המותרות.‬
‫שמענו שאתה זקוק לנו.‬ ‫-יש לי ידידים כאלה רק בחסדם של האלים.‬
‫בואו נמצא בית מרזח ונתכנן תוכנית.‬
‫איך ידעתם שאני כאן?‬ ‫-היא אמרה שזימנת אותנו.‬
‫לא זימנת אותנו, לורד?‬ ‫-היא אמרה שאתה זקוק לשומר.‬
‫ילדה דנית, שמשרתת בחצרו של את'לסטן.‬
‫פינאן, לא שלחתי שום הודעה.‬
‫לא פקדתי עליכם לעזוב את בבנבורג.‬
‫הישארו כאן ושמרו על השערים.‬ ‫-כן, לורד.‬
‫לוחמי זאב.‬
‫זה מעשה ידיו של אנלאף.‬
‫אינגרית'!‬
‫לורד, איפה כולם?‬
‫אגיפו?‬ ‫-אות'רד.‬
‫מה קרה?‬ ‫-כששמענו על המתקפה והעינויים כאן,‬
‫אם המנזר שלחה אותנו לעזור לפצועים.‬
‫אבל איננו יכולים להגיע אליהם.‬
‫איפה היא? איפה אשתי?‬
‫"שבעה מלכים צריכים למות", לורד.‬
‫"שבעה מלכים…"‬
‫"והאישה שאתה אוהב."‬
‫אינגרית'!‬
‫-עזרו לנו להזיז את זה. אתה, עלה למעלה.‬
‫מישהו שומע אותי?‬ ‫-התרע מפני אנשיו של אנלאף.‬
‫ניסינו לעזור, אבל יכולנו רק לנחם אותם.‬
‫אות'רד, אינגרית' אמרה שהם איימו לחזור.‬
‫אנחנו חייבים להתבצר.‬ ‫-רק אחרי שנחלץ את אלה שבפנים.‬
‫מתי שוחחתן בפעם האחרונה?‬
‫לפני שלושה ימים.‬
‫העלו לשם את החבל!‬
‫נו כבר!‬
‫משכו!‬
‫עכשיו!‬
‫פינאן.‬
‫איפה…‬
‫לא!‬
‫זה קרה להם בגללי.‬
‫אנלאף אשם בסבלם.‬
‫אסור לך לתת לזה לשבור אותך.‬
‫אנחנו שבורים.‬ ‫אין לנו בעלי ברית. אנחנו אבודים.‬
‫אז עלינו למצוא את האומץ‬ ‫להגן על נורת'מבריה מפני שובם.‬
‫אם נחזיק מעמד ונאלץ אותם לצור עלינו,‬ ‫ניתן לאנשים בשאר חלקי אנגליה זמן להתכונן.‬
‫סבלנו…‬
‫יגן עליהם.‬ ‫-היא צודקת, לורד.‬
‫אוזברט יכול לחצות את הים האירי ולהגיע אל…‬ ‫-הים האירי?‬
‫עלינו למצוא את הסוסים המהירים ביותר.‬ ‫אנלאף מנסה למשוך את תשומת הלב לכאן.‬
‫כדי לפתות את את'לסטן.‬
‫אבל הם ינחתו במקום שבו יש להם אנשים.‬ ‫לאינגלמונדר יש חיל משמר בחצי האי וויראל.‬
‫וגם את בנינו.‬
‫- ת'לוול -‬
‫- חצי האי וויראל -‬
‫משהו קורה.‬
‫היכנסו לעגלה.‬
‫אלה מכם שיש חרבות לגרונם צריכים להחליט.‬
‫אלף ספינות שטות אל החופים האלה.‬
‫כמה מהן נחתו כבר.‬
‫שטחי הסקסונים ייכבשו תוך שבוע.‬
‫הצטרפו אלינו והילחמו ברודן את'לסטן…‬
‫או שתמותו.‬
‫למען המלך אד…‬
‫אל תזוז.‬
‫ראינו אותם, אך הם הצליחו לברוח.‬
‫שם, במרחק.‬ ‫-תודה.‬
‫כן, לורד.‬
‫אין חדשות מת'לוול, לורד.‬
‫סיטריק.‬
‫לורד?‬
‫אנו ניצבים בפני תבוסה לבסוף?‬
‫אבה, קנוט, בלאדהייר,‬ ‫כל המלכים הלוחמים שהכרתי,‬
‫כולם הובסו לבסוף ולקחו אחרים איתם.‬
‫היה ברור שהקרב הזה יגיע, לורד.‬ ‫אף לוחם אינו מת מיתה שלווה.‬
‫היא חזתה הכול. "שבעה מלכים צריכים למות."‬
‫יש לנו תקווה.‬
‫עמוק בליבך, מעולם לא רצית להיות מלך.‬
‫אלה שבורחים שמעו משהו על בני?‬
‫אז עד שאדע לבטח,‬
‫הוא חי.‬
‫ואם הכיבוש יהיה קל,‬ ‫אולי אנלאף יסתפק במרסיה.‬
‫זו ארץ פורה…‬ ‫-הוא לא יסתפק בה.‬
‫הם יפשטו עלינו וישימו קץ לרעיון של אנגליה.‬
‫זהו חלום שמאחד אנשים‬ ‫שרצו להרוג זה את זה פעם.‬
‫בלעדיו נשוב לתקופה של חשכה.‬
‫שנינו איבדנו הרבה מאוד.‬
‫אבל אני שואלת את עצמי…‬
‫האם אני בחיים?‬
‫אתה מרגיש את זה?‬
‫את בחיים.‬
‫וגם אתה.‬
‫לכן יש לנו תקווה.‬
‫אדמונד?‬
‫אוזברט?‬
‫אדמונד?‬
‫באתי לכאן בחיפוש אחר אינגלמונדר.‬
‫כדי להוכיח ששיקרת לי.‬
‫אבל לא שיקרת.‬
‫באנו לכאן בחיפוש אחר בנינו.‬
‫הביאו את אוזברט ואת אדמונד.‬
‫אוזברט.‬
‫הם הסתתרו, ולכן לא נטבחו.‬
‫אדוני המלך, אני אסירת תודה לך.‬
‫לא הייתי כתמול שלשום‬ ‫בשנה האחרונה, ואני באמת…‬
‫משלם על חטאיי.‬
‫מולי ניצבת ברית גדולה, בברונאנבר.‬
‫אין טעם בחרטות.‬
‫בואו נדון בקרב שעומד להתרחש.‬
‫אוזברט, מה גילית?‬ ‫-הם הקימו מחנה בגבעות.‬
‫יש להם שישה צבאות.‬
‫אז שבעה צבאות ייפגשו בברונאנבר.‬
‫אני לא רוצה שתילחם למעני, אות'רד.‬
‫אני לצידך.‬ ‫-אני יודע זאת.‬
‫הצל את עצמך.‬
‫קחי את בנך למקום מבטחים.‬
‫כך, אם לא אשרוד בקרב, יהיה לי יורש.‬
‫אסור לך להילחם בברית הזאת לבדך.‬ ‫-אבל אני אוסר עליך להשתתף בקרב.‬
‫קח אותו, האב פיורליג. בבקשה, קח את כולם.‬
‫אני גררתי את כולכם אל הגורל הזה.‬ ‫-תן לנו לשרת אותך.‬
‫את'לסטן…‬
‫זה אינו עונש.‬ ‫-אני חושב ששנינו יודעים אחרת.‬
‫הוא הולך אל מותו.‬
‫הוא לא ישרוד נגד רבים כל כך.‬ ‫-אבל אנו שוחררנו מהקרב.‬
‫האל אומר לנו להגיע למקום מבטחים.‬ ‫-האל שלך אינו מדבר אליי.‬
‫אינך פחדן אם אתה נסוג‬ ‫מקרב שאי אפשר לנצח בו.‬
‫אתה כן.‬
‫כך או כך, תמיד אדע שבחרתי לנוס מן הסכנה.‬ ‫-הקרבות שלך עוד יגיעו,‬
‫כשתהפוך למלך.‬ ‫-למלך של איזה מקום, אימא?‬
‫אנחנו נצטרף לקרב.‬
‫לא.‬ ‫-אוזברט.‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-הייתי מוכן תמיד.‬
‫פיורליג, אמרת לי פעם‬ ‫שגורלי הוא להציל את אנגליה.‬
‫לא חשבתי שכך,‬ ‫אבל אני לא ממש מאמין בנבואות.‬
‫מה אם גורלך הוא להגן על אדמונד?‬
‫אולי הוא זה שנועד לאחד את אנגליה.‬ ‫אולי הוא יוכל להיות המלך הראוי לכך.‬
‫אין מלך שיאחד את אנגליה. אני רואה זאת כעת.‬
‫לא אדמונד, או אדוארד,‬ ‫או אלפרד. אפילו לא את'לסטן.‬
‫חלומו של אלפרד היה עם מאוחד.‬
‫ובעזרת האנשים האלה,‬ ‫מכל קצווי הארץ, נאבקתי למענו.‬
‫מה אם גורלנו אינו ליצור את אנגליה,‬
‫אלא להפוך את כל האנגלים למקשה אחת?‬
‫אין כמו סקסוני שהוא גם דני‬ ‫כדי לעמוד בראשם של אנשים ממקומות שונים.‬
‫בואו נזוז!‬
‫אני לא חייב לקרוא לעצמי אנגלי, נכון?‬
‫- ברונאנבר -‬
‫- ברומבורו, חצי האי וויראל -‬
‫הם חוגגים כאילו שניצחו כבר.‬
‫כדאי שנזוז. אנחנו צריכים‬ ‫להיות בחזית כדי שזה יצליח.‬
‫אנחנו נתקוף בצידם השמאלי.‬ ‫-למה?‬
‫למה השמאלי?‬
‫הוא חלש יותר. רוב האנשים‬ ‫נלחמים כשחרבם בידם הימנית.‬
‫לחמתי לצידו של אות'רד‬ ‫פעמים רבות. הוא ימצא דרך.‬
‫אתה.‬
‫איפה מצאת אותה?‬
‫קניתי אותה באיילסבורג תמורת חמישה מטבעות.‬
‫אפשר?‬
‫אני אתן לך את זאת תמורתה.‬
‫היא שווה הרבה יותר, ויש בה אבן נופך.‬
‫כלומר שאתה תיקח את זאת וזו תישאר אצלי.‬
‫אני לא המפקד שלכם.‬
‫אין לי סמכות,‬ ‫פרט לכך שהשתתפתי בקרבות רבים.‬
‫כמה מכם כבר היו מפקדים.‬
‫היום אני ניצב לצידכם כחייל פשוט,‬
‫אך אני מבקש שבשדה הקרב‬ ‫תיתנו לי להנחות אתכם פעם נוספת.‬
‫עמדתנו על הגבעה היא חלשה,‬
‫אך העצים שלשמאלנו‬ ‫נותנים לנו יתרון שהאויב לא יראה.‬
‫נוכל להביס אותם…‬
‫אם נישאר מאוחדים.‬
‫גם זו דרך להתפכח.‬ ‫-ריח של 1,000 בתי שחי.‬
‫נכון. אולי הם הריחו אותנו וברחו.‬
‫אולי.‬ ‫-מי נגע בתחת שלי?‬
‫אלוהים.‬ ‫-ישוע הקדוש!‬
‫הם לא מעטים.‬
‫אות'רד?‬
‫אות'רד.‬
‫איך נתמודד איתם?‬ ‫-אתה רואה את השקים האלה?‬
‫תן אותם לאנשים שבקו הקדמי. זוז.‬
‫אל תרימו את מגיניכם עד שתהיו חייבים.‬
‫עמדו בנוח. הישארו רגועים.‬
‫ואל תראו להם שאנחנו חוששים.‬ ‫-לורד! הוא כאן.‬
‫הנה הוא בא. הרודן בכבודו ובעצמו.‬
‫זה נעשה?‬
‫לך לאחור ככל שתוכל.‬ ‫-בסדר.‬
‫חומת מגינים!‬
‫- קרב ברונאנבר -‬
‫- 937 לספירה -‬
‫אנחנו מוכנים, חארות?‬ ‫-כן!‬
‫ערכתי להם וידויים.‬
‫כשאבקש מכם לסגת,‬
‫עשו זאת.‬
‫כשתראו את העצים לפניכם, תגיע השעה.‬
‫נראה לך שזה יצליח?‬
‫אם זה לא יצליח, לא נהיה כאן כדי לראות זאת.‬
‫תסמכו עליי…‬
‫ובואו אחריי.‬
‫חומת מגינים!‬
‫חומת…‬
‫מגינים!‬
‫צעד לאחור!‬
‫אחורה!‬
‫הם נסוגים?‬
‫עוד לפני שתקפנו אותם?‬
‫צעד לאחור!‬ ‫-הם יודעים שהפסידו כבר.‬
‫בואו ניהנה מזה.‬
‫קדימה!‬
‫השבח לאל, שאותו אני משרת במצפון נקי,‬
‫האל לא נתן לנו רוח של פחד, אלא של כוח,‬
‫אהבה ובינה!‬
‫אמן.‬
‫צעד לאחור!‬
‫היכונו!‬
‫התארגנו מחדש! הסתערו!‬
‫מנוולים סקסונים!‬
‫פיורליג!‬
‫לא!‬
‫פיורליג!‬
‫שני צעדים! צעד אחד! בפקודתי!‬
‫בואו נקווה שזה יצליח!‬
‫שני צעדים לאחור!‬ ‫-אחורה!‬
‫צעד לאחור!‬ ‫-צעד אחד אחורה!‬
‫הם נסוגים. ניצחנו.‬
‫מצאו את המלך!‬ ‫-מצאו את המלך!‬
‫צעד לאחור!‬
‫זוזו אחורה!‬
‫למען שטלנד!‬ ‫-למען אורקני!‬
‫צעד לאחור!‬
‫המשיכו!‬ ‫-המשיכו!‬
‫אחורה!‬
‫הגנו על קו החזית!‬
‫צעד לאחור!‬ ‫-אם נמשיך לסגת, הם ימחצו אותנו!‬
‫מה עושים באגפים?‬
‫שלחו הודעה שאת'לסטן נמצא מולנו!‬
‫צעד לאחור!‬
‫קו החזית שלנו מתכופף, לורד!‬
‫את'לסטן נמצא מול הסקוטים, לורד.‬
‫טריז חזיר!‬
‫צעד לאחור!‬
‫טריז חזיר!‬
‫אנלאף! עצור!‬
‫לדחוף קדימה!‬
‫הם מנסים להגיע אל את'לסטן!‬
‫צעד לאחור!‬
‫לדחוף!‬
‫אחורה!‬
‫החומה לא תחזיק מעמד!‬
‫את'לסטן, יצב את קו החזית!‬
‫עוד כמה זמן, לורד?‬
‫הזמן כמעט הגיע.‬
‫הם פורצים את קו החזית של את'לסטן!‬
‫לא נחזיק מעמד!‬
‫צעד לאחור!‬ ‫-לדחוף קדימה!‬
‫לורד!‬
‫לורד.‬
‫הגנו על המלך!‬
‫את'לסטן!‬ ‫-לורד, עצים!‬
‫כופפנו את קו החזית שלהם, לורד!‬
‫תן את האות!‬ ‫-כן, לורד.‬
‫משהו אינו כשורה.‬ ‫-הם גרמו לנו להסתובב!‬
‫פנו דרך!‬
‫לורד אות'רד הורה לתת את האות.‬
‫לתקוף!‬
‫מאחורינו!‬
‫מצאו את המלכים שלהם!‬ ‫-זאת מלכודת!‬
‫בני.‬
‫לא!‬
‫שומרים!‬
‫לסגת!‬
‫סקוטים! לסגת!‬
‫את'לסטן!‬
‫פיורליג?‬
‫חמישה מלכים נמלטו משדה הקרב באותו יום,‬
‫אך בניהם…‬
‫אורקני, מאן, שטלנד,‬
‫סטרת'קלייד וסקוטלנד, לא נמלטו.‬
‫כל אחד כאן הותיר מאחור יורש.‬
‫אנחנו נחכה.‬
‫אז נתקוף את אלה שיעזבו‬ ‫את שדה הקרב ונשוב לקחת את קרובינו.‬
‫אל תמשיך להיות טיפש, אנלאף.‬
‫שטלנד?‬
‫די למוות.‬
‫אורקני, אנחנו צריכים להילחם!‬
‫על מה נותר להילחם?‬
‫אני צריך ספינה, כדי לחזור לאירלנד.‬
‫אתה?‬
‫לורד!‬
‫אות'רד!‬
‫פינאן!‬
‫- מעולם לא התחולל טבח שכזה באי הזה, -‬
‫- שבו הוכו אנשים לפי חרב. -‬
‫- מתוך הכרוניקה האנגלו-סקסונית -‬
‫האם משהו מכל זה היה אמיתי?‬
‫אמור לי את האמת.‬
‫זהו וידוי לפני שתמצא את עצמך מול אלוהים.‬
‫למדתי לחבב אותך.‬
‫אך אהבתי לעמי הייתה חזקה יותר.‬ ‫-אני בחרתי בך על פני עמי.‬
‫אולי אליי חזקים יותר משלך.‬
‫אז למה אני חי…‬
‫ואתה עומד למות?‬
‫רק שוטים מנסים להבין את הגורל.‬
‫אות'רד.‬
‫בני שרד?‬ ‫-כן.‬
‫ובבנבורג שייכת לנו שוב.‬
‫אנחנו נבנה אותה מחדש באבן.‬ ‫-יש לנו עתיד.‬
‫הישאר איתנו, אות'רד.‬
‫מה עם האויב?‬ ‫-ניצחנו.‬
‫חמישה בנים של מלכים נפלו בשדה הקרב.‬
‫חמישה מלכים שלא יוכתרו לעולם.‬ ‫-"שבעה מלכים צריכים למות."‬
‫הנבואה לא הייתה נכונה, לורד.‬
‫שישה, ביחד עם אדוארד מווסקס.‬
‫אני אמור להיות השביעי?‬
‫אמרתי לכותבי דברי הימים‬ ‫לכתוב על ניצחונך, אות'רד.‬
‫אין ברצוני להיכתב בדפי ההיסטוריה שלכם.‬
‫אני רוצה רק לזכות לכבוד‬ ‫באולם המשתאות, על כך שעמדתי בשבועתי.‬
‫אות'רד, אתה לא רק עמדת לצידי.‬
‫אתה עמדת במקומי.‬
‫אתה היית המנהיג במקומי.‬
‫ומחלת לי…‬
‫כשלא הייתי ראוי למחילה.‬
‫אתה הצלת את תקוותה של אנגליה.‬
‫כעת ייתכן שזה יקרה עדיין, ביום מן הימים.‬
‫אמרתי…‬
‫שאם תוכיח שאתה המלך הראוי,‬
‫אמסור לך את נורת'מבריה.‬
‫אנשים מתו כשלחמו בשם האנגלים.‬
‫יש להקים את אנגליה לכבודם.‬
‫אבל יש לי תנאי אחד.‬
‫אתה חייב להישבע לא להינשא לעולם.‬
‫לא יהיו לך יורשים.‬
‫כדי שאחיך אדמונד‬ ‫יוכל לעלות לכס המלוכה ללא עוררין.‬
‫תודה.‬
‫אני נשבע שאעשה זאת.‬
‫אם כך, נישמע לך כמלכנו.‬
‫כלומר שאתה הוא שליטן‬ ‫של וסקס, מרסיה, מזרח אנגליה,‬
‫ונורת'מבריה.‬
‫ואני קורא לאדמותיי בשם…‬
‫אנגליה.‬
‫יחי המלך!‬ ‫-יחי המלך.‬
‫יחי מלך אנגליה.‬
‫חזור לחדרך, לורד.‬
‫אל תתאבלו עליי.‬
‫מאז ומתמיד נכתב שאפול בקרב.‬ ‫-אתה לא תמות, לורד.‬
‫אני אלך לפניך, ואני עדיין בחיים, אז…‬
‫אז…‬
‫הגורל הוא הכול.‬
‫האם שבעה מלכים מתו?‬
‫בדברי הימים לא נכתב אם אדוני, אות'רד, שרד.‬
‫אך אלה שהכירו אותו, כמוני,‬ ‫ידעו שהיה הלוחם הגדול ביותר בדורנו,‬
‫ואדם שהקים ממלכה.‬
‫- את'לסטן שלט במשך 15 שנים. -‬
‫- הוא נחשב למלך הראשון,‬ ‫והגדול ביותר, באנגליה של ימי הביניים. -‬
‫- הדנים המשיכו לפלוש לאנגליה -‬
‫- עד שנכבשה‬ ‫בידי צאצאיהם הנורמנים בשנת 1066. -‬
‫- אך המבצר בבבנבורג עומד על תילו עדיין. -‬
‫- בבנבורג -‬
‫- טירת בבנבורג, נורת'מברלנד, בהווה -‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬