Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
СМЕРТЬ СЕМИ КОРОЛІВ
ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ БЕРНАРДА КОРНВЕЛЛА
Сотні років на наших землях панував хаос.
Війна між саксами і данськими загарбниками.
Війна між охочими стати королями.
Мілорд Утред, син Утреда, народився саксом, але виріс данцем,
приніс крихкий мир.
Коли здоров'я короля Едварда погіршилося,
почалися проблеми.
І хоч більша частина країни присягнула саксам,
але не земля Утреда Нортумбрія.
Вороги бажали цим скористатися.
ДЕРВЕНТФЛОД
РІЧКА ДЕРВЕНТ, ЗАХІДНА НОРТУМБРІЯ
Вовк!
Знищити поселення. Не залишайте за собою жодних слідів.
Анлафе, у нас шпигун.
Погляньте на моє дитя.
На дочку Анлафа.
Виглядаєш смішно.
Вони так одягаються, батьку. Якщо я ховаюся серед них, то маю носити…
Король Едвард мертвий?
Ще ні.
-Але кожен подих може бути останнім. -Тоді ми вчасно.
Коли помирає король, сакси завжди нападають один на одного.
Перекажи це королям, які їх ненавидять.
Скажи, що я приїхав з Ірландії і хочу знайти союзників.
Повертайся у Вінчестер.
І чекай.
Пограй з ними.
Звільніть хаос.
ВІНТЕНСІСТЕР
ВІНЧЕСТЕР, КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Ні. Назад.
Знайдіть королеву!
Леді Едґіфу,
зрадник Ельфвірд послав людей, щоб взяти вас і принца Едмунда під захист.
Я не хочу бути заручницею.
Ми можемо битися?
-Без Етельстана — ні. -Моя охорона точно…
Присяги змінюються і формуються фракції.
Невідомо, хто нас підтримує.
Тікаймо з вашим сином, поки можемо.
Я не пробачу цього.
І Етельстана, що лишив нас викритими.
Будь він проклятий.
Ідемо, Едмунде. Ми їдемо.
Де королева?
Хутко! Шукайте всюди!
-Мамо, що… -Тихо.
Чекай.
-Пірліґу. -Нам повідомили.
Етельстан у паломництві, молиться за батька.
Знайдіть його, скажіть, що батько помер. І стукніть його за мене.
Бо він поклявся захищати нас.
Ходімо. Немає часу.
Куди ви поїдете?
-До Утреда. -Язичника?
-Вони там. -Уперед!
Утред зрадив мого чоловіка.
Це точно розумно?
Утред був за батька Етельстану. Йому можна довіряти.
Ми йдемо до останнього королівства.
БЕББАНБУРГ
БАМБУРГ, КОРОЛІВСТВО НОРТУМБРІЯ
Він стояв перед армією і сказав: «Випустіть стріли!»
І стріла проткнула йому голову.
Це було щось.
Але битва за це місце точно запам'ятається.
-Обидва рази. -Канут.
Він був справжнім хріном!
Потім були вершники. Вони були смертельні.
-Як його? -Кривавоволосий.
Кривавоволосий. А її як звали? Ту прокляту.
-Не нагадуй мені. Скейд! -Вона була одуріла.
Ще одна, яка вважала себе провидицею. У неї не вийшло.
Кажу вам, мій сон був пророцтвом. Він снився мені три ночі.
-І що ж то за сон, Інґріт? -Не під'юджуй її.
Почуй мене. «Смерть семи королів».
-Сім королів і… -Інґріт!
Встаньте за королеву!
Королева Едґіфу.
І мій почесний друг, Лорд Ельдгельм.
Що привело вас аж на північ?
Я шукаю притулку зі своїм сином.
Едвард, законний король цих земель, помер.
Мої сердечні співчуття.
Я сподівався примиритися.
Перший пішов, ще шість.
Ні! Мені це не подобається.
Нортумбрія визнає нового короля Етельстана.
Не думай, що Етельстан буде королем.
-Хто підтримує Ельфвірда? -Олдермени Вессексу.
Аякже. Досі вважаєш Етельстана покидьком?
Так. У Ельфвірда за спиною багатство Вілтуншира.
Шпигуни Еґельсбурґа кажуть, він відкрито вербує найманців.
Поїдемо в Еґельсбурґ і схопимо його, поки він не набрав сили.
Ми б хотіли вашої охорони.
Я пропоную Етельстану час, поїхати до Вінчестера на коронацію,
і уникнемо війни.
Я присягнув захищати Етельстана…
І звісно, ви людина слова.
Але ваша клятва присягнути свої землі королю лишається невиконаною.
Ваш чоловік виявив ворожість до датської крові.
Відтак він не був тим, хто об'єднає Англію.
-Якби був, Англія була б об'єднана. -Але тепер усе може бути інакше.
Етельстан, як король може здійснити мрії саксів.
-Якщо він вирішить присягнути… -Я присягнув на вірність і досі тримаю.
Якщо Ельфвірд купує найманців, він шукатиме людей з усіх куточків.
Ми ще можемо влаштувати засідку?
Якщо це для Етельстану, то так.
-Якщо він не засне. -Я заснув один раз.
Ви впевнені, що це краще, ніж юні бійці?
Я чула, останнім часом ви тільки полюєте і святкуєте.
Я не відправлю юнаків на завдання, яке обіцяв зробити сам.
Ну ж бо, малий…
Давай!
Осберте! Є новини з кордонів? Шотландці поводяться добре?
Так. Кажуть, Вовки приземлилися біля Дервента.
-Вовки? -Чого ти з мечем?
Ми їдемо захищати Етельстана від брата.
Тоді я теж їду. Я розділю будь-який бій.
-Залишайся захищати право на престол. -В очікуванні немає нічого доброго.
То ти тренуєш коней і навчаєш хлопця захищатися.
Ніхто не любить третього сина мертвого короля.
Батьку.
-Ти присягнеш наші землі Етельстану? -Я маю виконати слово.
Нортумбрійці сумуватимуть за втратою язичника.
Попався!
Гляньте на цю погань.
-Ми готові? -Він скаржиться на сідло.
-Каже, що зад болить. -Я казав спина, а не зад.
Я зробила це.
І по одному для кожного з вас.
Хто сидить на холодній землі, того земля затягне до себе.
Знову слова провидиці.
Та пусте.
Скажи ще раз.
«Смерть семи королів».
-«Смерть…» -Інґріт, ні.
Продовжуй.
«І коханої жінки».
Я не король і не маю жінки.
-Це нічого не значить. -Лорде Утреде.
Я сказав сину тренувати вашого.
Поки ви тут, візьміть Вассу служницею.
-Почувайтеся тут, як вдома. -Я хочу дещо сказати про Етельстана.
Він не такий безтурботний хлопчик, якого ви виростили.
Він дуже виріс у своїй вірі.
Братство Освальда має великий вплив.
Я вже відлякував таких людей. Монахи мене чомусь бояться.
Пограємо у творців короля. Знову.
ҐЛАСТИНГАБУРГ
ҐЛАСТОНБЕРІ, КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Мій батько? Ні, не може бути.
Я думав, Бог подарував йому зиму.
Лорде Етельстане, поспішіть на коронацію у Вессекс.
Ваш брат збирає людей.
Розмістіться у Вінчестері, поки він не зібрав армію.
Ми підемо, коли Бог накаже нам піти, отче Пірліґу.
І цього наказу ще не було. Повертайтеся, коли помолитеся.
Мені їхати?
Тільки в книзі є відповіді.
Зіграй.
Тебе скерували до Книги Матвія, вірш 157.
«І, вийшовши звідти, Ісус відійшов у землі тирські й сидонські».
Бог хоче, щоб ти бився.
ЕҐЕЛЬСБУРҐ
ЕЙЛСБЕРІ, КОРОЛІВСТВО МЕРСІЯ
Дякую, леді.
Стійте. Що ви тут робите?
Ми чули, що чоловік шукає бійців.
Прийшли заробити грошенят.
Заходьте.
-Це місце стало дірою. -Едвард покинув його напризволяще.
Добре, що Етельфледа цього не застала.
-Чутки розлетілися. -Клянуся, я бився з половиною людей.
-Це не схоже на вербування. -Це підготовка до битви.
Це юний Ельфвірд.
Вивідайте його плани.
Це бурштин у мечі?
За скільки віддаси?
Біжіть до матусь.
Едґаре! Ні.
Вілфріде!
Ти до мене, друже?
Перепрошую. Я думав, ви Вілфрід.
Велика людина, ми билися у Тетенголлі.
Ти був у Тетенголлі?
Там був мій батько.
-За кого ти б'єшся зараз? -Ельф… щось там?
-У саксів схожі імена. -Ельф, який іде на Вессекс?
Ти не чув.
Ніхто не іде на Вессекс.
Кажуть, новий план — заманити сюди Етельстана.
Етельстан в дорозі.
Ельфвірд викликав його на бій, і він прийняв.
Навіщо він погодився?
Він молодий, його заманили.
Планують спіймати його між воротами і пагорбами.
Візьмемо контроль до його приїзду.
Ми не можемо захопити місто самі.
Нам не треба захоплювати місто.
Агов! Може зіграємо на гроші, друже?
Зв'яжіть їх і закріпіть болт. Заховайтеся, доки не приїде Етельстан.
Якщо є ліжко, воно моє.
Він тут.
Підняти тривогу! Солдати ідуть до південних воріт!
Ні кроку далі! Еґельсбурґ тепер вірний мені.
Ми не ведемо перемовини з виродками.
І ми не здаємося.
-Тобі доведеться морити нас голодом. -Я не дурень.
Я здогадався, що буде пастка.
Хочете затримати мене тут, поки ваші війська атакують тил.
Покажіть залишки його людей!
Можеш поступитися, або ми зруйнуємо ворота і вб'ємо всіх людей.
Ворота витримають.
Жодних поступок.
Тоді тебе знищать з воротами.
Готуйся відчинити двері.
Я законний король. Твоя мати була повією.
Усі добрі люди це знають, у тебе немає союзників.
Лорде Ельфвірде.
-Я Утред з Беббанбурга. -Утреде.
Ти знаєш мене як чесну людину,
тож послухай мене, для спільного блага, відступіть.
Мої люди контролюють ворота. Ми переважаємо з усіх боків.
Відступи.
Нехай це закінчиться миром.
Здайся, брате.
І все скінчиться.
Пробачте мені за мої помилки і втіште родичів моєї матері.
Розкажіть про моє вигнання.
І про прагнення вшанувати наш втрачений родовід.
-За Вессекс! -За Вессекс!
Лорде Утреде,
відчиніть ворота.
-Ні! -Бог обрав мене спадкоємцем.
Етельстане!
Вперед!
Жодного живого ворога!
Зупини це безумство!
Годі!
Етельстане!
Назад! Сховайся!
Схиляюся! Будь ласка, не…
Етельстане!
Будь ласка, помилуй.
Ні!
Зупинися! Вони здаються!
Етельстане!
Мілорде, допоможи нам!
Етельстане!
-Забери своїх людей. -Чому ти тут?
Щоб зупинити це. Ваш ворог здався. Відклич своїх людей.
-Пусти його і відклич людей. -Так, володарю.
-Що з тобою сталося? -А з тобою?
-Ти не мусив вбивати брата. -Мусив.
-Він би повернувся. -Ти зганьбив своє слово.
Я сказав здатися. Але не обіцяв життя.
Ми не планували залишати його живим. Скасуйте наказ.
Ми скоро їх розгромимо.
-Найманці не перечать. -Добре, що не просили його допомоги.
Убивши 100 батьків, ти дав 300 синам привід піти проти тебе.
Думай!
Настав час об'єднатися.
Утред може мати рацію.
Я просто говорю як людина, яка помилялася раніше.
-Я Утред… -Я знаю, хто ти.
Утреде, це лорд Інґлмундр.
Чудовий командир і мій друг.
Тоді і мій друг.
Чому данське ім'я?
Народився данцем, вихований саксами.
Став християнином через твори Альфреда і твори твого сина в Римі.
Привід для гордості.
Він справжній вчений.
Я лише дурень, який його створив.
Інґлмундр тримає гарнізон у Телвелі на Вірралі.
Він знає майже всіх наших з Румкофи.
Хороші люди. Хотів би побачити їх.
Може, після того, як присягнете Нортумбрію новому королю.
Дотримайте слово.
Присягніть Етельстану те, що відмовили батьку.
Віддайте свої землі і зробіть Англію цілою.
Як ви кажете, настав час об'єднатися.
Я присягну королю, але ти ще не коронований.
І я не поклонюся тобі в крові.
Я присягну землі у Великій залі у Вінчестері.
-Тут церемонія не обов'язкова. -Але Утред людина слова.
Приїжджай у Вінчестер.
Спокутуй вину.
-Як він знав, що ми приїдемо? -Він завжди захищає мене.
Певно, його друзі пильнують за тобою.
Моя мати була такою ж.
Як зворушливо, ти досі з ним рахуєшся.
-Він довго був відданим. -І благородно, що довіряєш йому.
Зважаючи на вчинок з твоїм батьком.
СРЕБЛІНН
СТЕРЛІНГ, КОРОЛІВСТВО ШОТЛАНДІЯ
І котрий переміг?
Етельстан.
Холоднокровно вбив свого брата і тепер отримає саксонську корону.
Тоді все вирішено. Є новини про продовження угоди?
Поїдь у Вінчестер.
-Налагодь контакт. -Ми чули дещо інше.
-Данець, Анлаф, хоче зустрічі. -Той, що їсть людську плоть?
Збори з тобою і королями Мена, Шетландів та Оркнеїв.
Я не буду єдиним вірянином, якого заманили до данських королів.
Може, в них цікава пропозиція.
Прагни відновити мир з саксами.
Едвард дотримався перемир'я. Імовірно, його син теж.
Я дам знати.
Рідну кров
настромив на ножа.
-Він жорстокіший, ніж ти казала. -Серце затверділо.
Його вороги теж будуть твердими.
-Інші королі Британії чують наш заклик? -Вони прикидаються глухими.
-Та я знаю, вони слухають. -Повинні.
Етельстан стане жадібним.
Ти б знав амбіції, батьку.
Ти теж дізнаєшся, коли отримаєш мої землі.
Повертайся у Вінчестер.
Стеж за всіма.
Передай звістку, коли буде що розказати.
-Тебе поранили? -Все загоїться.
Скажи, що це неправда. Етельстан накинувся на рідну кров?
Так. Ельфвірд не вижив.
Едмунд не може повернутися у Вінчестер.
Він завжди буде суперником.
Етельстан дуже приязний до вашого сина.
Але вона права.
Він піддався впливу.
Я не покину Беббанбург, поки це не мине.
-Вам тут раді, скільки забажаєте. -Це мине.
Обов'язки королівства зосередять його.
Я повернуся на південь.
Оціню настрій.
Всемогутній і вічний Боже,
вилий дух благодаті і благословення на раба Твого,
короля Етельстана.
Що, завдяки покладенню наших рук, він сьогодні коронований.
І хай, освячений Тобою,
він завжди буде твоїм обраним слугою через Христа, Господа нашого.
Дай йому віру Авраама,
мудрість Соломона, хоробрість Давида.
II: КОРОЛЬ ВЕССЕКСУ, МЕРСІЇ ТА СХІДНОЇ АНГЛІЇ
Тебе там не було. Ми говорили тільки про цю мить.
-А тебе там не було. -Ні.
Я був тут.
Поклик Святого Письма завжди на першому місці.
Ти ж віриш в це?
Так, звісно.
Тоді ти станеш великим королем Англії.
Про тебе говоритимуть, як про Альфреда.
Утред дотримується слова?
Ні. Утред не прийшов.
-Очевидно, він… -Хоче лишитися королем своїх земель.
Хай Бог оберігає його від гордості.
Але щодо тебе це жорстокість.
І мені шкода. Ось. Ходи.
Які тортури для такої доброї душі.
-Я думав, ви обоє мене кинули. -Звісно, що ні.
Я здивований, що Утред такий дурний.
Здавалося б, вік додає мудрості.
Схоже, він досі бачить тебе хлопчиком,
а не чоловіком, яким ти став.
Володарю.
Це не Подих Змія, але…
Він легший, гостріший,
і з гранатом.
Дай ім'я.
Убивця.
Яйцеріз.
Утред, меч Утреда.
Ти посміхнувся, володарю.
Може, втрата меча означала, що мої бойові дні скінчилися.
Поганий час провокувати короля.
Я його не провокував.
Я просто даю йому час довести, що він не тиран.
-Інакше… -Інакше що?
Сім королів помруть. За що?
-Що бачила твоя жінка? -Нічого.
Присягаюся.
Що вони святкують?
Сідлання коней.
Дякую Осберту за турботу до Едмунда.
Тепер він частина Беббанбурга.
Ви обоє.
Так, мій син змінився.
До цього у палаці панувала похмурість.
Це повітря тут.
Підіймає усім настрій.
Ти сама наче щасливіша.
Так, лорде Утреде.
Смуток трохи минув і я почуваюся
більш готовою до світу.
Контролюй! Добре!
Господи, помилуй наші душі і пробач нам наші гріхи.
Нам пробачать?
Наш гріх важкий.
Так, важкий.
Але пам'ятай,
Бог тримає нас у балансі.
Кожен гріх можна врівноважити актом віри.
Віра зростає, а гріх зменшується.
Що, як тінь гріха затьмарить віру?
Ходімо.
Може, повернешся до бачення свого діда щодо Англії.
Може, зараз є нагальна потреба повести язичників на світло.
Це очистить мене? Нас?
Що ж, чим більше земель, тим більше віри.
Виходь за межі мрій Альфреда.
Дивися на острови, створені Богом, а не країни, створені людьми,
і наверни всіх до християнства.
І коли буде твій суд,
терези будуть збалансовані.
Відтак, буде прийнятий гріх
і перемога над ним.
ПІВДЕННИЙ РУБІЖ НОРТУМБРІЇ
Мілорде!
Припини.
Про що говорите?
Я вірянка, леді. Не можу брехати.
Ми хвилюємося за лорда Утреда і бажаємо йому знайти жінку.
Що ж, боюся розбивати їм серце. Вдова короля не вийде за лорда.
Мені варто вважати, як я себе поводжу.
Вам варто боятися інших пліток, леді.
Цей мир може не втриматися.
Лорд Утред знехтував королем.
Жінки, яких любить Утред, стають мішенню для його ворогів.
Сітріку!
Що ти дізнався?
Етельстан вимагав Еофервік.
Каже, оскільки Рагнвальд мертвий і короля немає, це його землі.
Еофервік?
Вони вважають володарем мене. Етельстан це знає.
Вимагає від усіх данину.
Не лише саксонських вождів, а й усіх королів Британії.
Усього материка і всіх віддалених островів.
Лорде?
Проголоси себе королем. Як твої предки.
Ні. Це ж Етельстан.
Якщо він обрав хибний шлях, я маю йому сказати.
Лорде.
ЕОФЕРВІК
ЙОРК, КОРОЛІВСТВО НОРТУМБРІЯ
«Вийшов указ, що весь світ має обкладатися податками».
Ви не винні ніяку данину! Повертайтеся до своїх сіл.
-Утреде! Заспокойся. -Пірліґу? Що це за данина?
Каже, щоб будувати церкви. Але прошу, тут скрізь шпигуни.
Скажи своєму йолопу, що він погано оцінив настрій Шотландії.
Виглядаєш засмучено.
Ми прийшли поновити договір.
Натомість ми днями чекали, тільки щоб нам повідомили, що ми прохачі.
Я був би обережним.
У нас були інші пропозиції союзу.
Навіщо він це робить?
Каже, щоб об'єднати християн.
У молитвах він часто згадує спокуту.
Спокуту? За що?
Смерть брата, юродство його батьків?
Я не знаю.
Ми з Ельдгельмом щодня відмовляємо,
але мова йде про завоювання і примусове хрещення.
-Де він? -На Камені Диявола.
Думає, що бореться з дияволом.
Це божевілля. Ельдгельме.
Ці камені стояли століттями.
Схоже, вони ображають Бога.
Це що Овайн, король Стратклайда?
Етельстан хотів, щоб він був свідком. Їх збудували його предки.
Він хоче принизити великих людей?
Королю Гайвеле.
IV: КОРОЛЬ ВІЛАСА
Він сміє просити підкорення Віласа?
-Після всього, що ти зробив для Мерсії? -Який в мене вибір, Утреде?
-Мій син у нього в Вінчестері. -Тримає в заручниках?
Береш сина, береш майбутнього короля.
-Тепер я змушений виконувати його накази. -Я скажу йому, що це неприпустимо.
Король Гайвеле, присягаюся, вірність Віласа не зневажатимуть.
Так говорили наші поети.
Що сакси знищать нас усіх, щоб побудувати свою країну.
Це не просто саксонська країна.
Ельдгельме, відведи мене до нього. Я це зупиню.
Стій. Назад.
Відійдіть! Король хоче поговорити з Утредом.
Королю Етельстане!
Королю,
поговорімо наодинці.
-Не варто було ступати на мою землю. -Варто було дотримати слово.
Принизив мене, як мого батька.
Я показую, що ти на хибному шляху.
-Виконуєш накази Інґлмундра… -Накази Господа.
Ти справді хочеш навернути данців?
-Ти не навчився поваги? -Багато данців вітають Бога.
-Мої придворні дякують мені. -Але багато не хочуть цього.
Етельстане, ти завжди це знав.
-Навіть Альфред поважав це. -Я маю спокутувати більше, ніж він.
Хто тобі це каже? Інґлмундр?
Він каже, що ви пропащі без його нагляду?
Бо я бачив багато людей під впливом тих, хто знав богів.
Він був мені чудовим другом.
Спи з ким хочеш,
але не підлягай впливу тих, хто прагне влади…
Чиї це паскудні чутки?
-Нічиї. -Хто це бреше?
-Це не обговорюють. -Лорд Ельдгельм шпигує для…
Хто і що саме вони говорять? Давно?
Ніхто нічого не сказав. Я хвилююся не про це, а про тебе.
Етельстане, ти добрий чоловік, але тендітний.
Інґлмундр хоче влади собі і своєму братству.
Брехня і наклеп.
Ні. Він відвертає тебе від родичів.
А ти відвертаєшся від свого короля! Бо сам хочеш ним стати.
Лорде, вони освячують землю
і просять вашого благословення.
Так, звісно.
А король Нортумбрії хай подумає над помилками.
Я не мрію бути королем.
Лише захистити тебе.
Як коли ти біг захистити його у Еґельсбурзі і був побитий хлопчаками?
Чи варто йому радитися з людиною, яка програє дитині?
Нортумбрії треба володар з жагою до битви.
Ходять чутки, що Анлаф прибув, щоб чинити погром.
Не думай, що він помилує тебе, бо ви молитеся одним богам.
Залиш його на ніч і змусь присягти зранку.
Колись ти проситимеш його допомоги.
Усі батьки падають
і всі сини займають їх місце.
Лорд Інґлмундр оголосив вас ворогом Бога,
щоб підбурити вбити вас.
Етельстан не дозволив би.
Саме тому Інґлмундр не хоче бруднити руки
і покинув табір.
І поїхав куди?
Сюди.
Туди в обхід. Охорони немає.
Він. Це той чоловік.
Про що ви говорили з язичником?
Наближаються вершники!
Відійди від моїх воріт і представся.
Лорд Інґлмундр, я прийшов на прохання лорда Утреда.
Він затримується в Еофервіку, поновлюючи обітницю королю.
Він просив захистити вас.
Захистити від чого?
Є чутки про Вовків, які висадилися біля Дервента.
Відчиніть ворота!
Не віддавай наказ.
Подумай про все, що ми пережили.
Ти втратив себе, Етельстане.
Ми воювали разом…
І попри це, ти розпускав чутки і змовлявся з Утредом.
-Ні. -Так.
Ти відвернувся, Ельдгельме.
Тепер моя черга.
Лорде Інґлмундре, ви привезли приємні новини про прохання лорда Утреда.
Поїдете зі мною на південь, щоб я сама побачила це?
Леді, у нас була важка дорога. Дайте нам відпочити хоча б день.
Але я вже давно у Беббанбурзі.
Повірте, ви не хочете бути тут довше, ніж планували.
-Їх попередили! -Зараз!
Ми обігнали вас у дорозі.
Яку б владу ти не мав над Етельстаном, сьогодні вона скінчиться.
Мій меч!
Ти досі віриш у Валгаллу.
Етельстан дбає про тебе. Я більше не розділятиму нас.
Закуйте в кайдани.
Християни, захистіть мене! Хто ваш Володар?
Лорд Утред чи Ісус Христос?
Людей Беббанбурга віра не розділить.
Вставайте, дурні!
Скажи королю умови звільнення.
Він укладає мир з Нортумбрією і гарантує кордон.
-Ніхто не змушений молитися його богу. -Добре.
Непогана ціна.
-Етельстан погодиться? -Надіюся.
Схоже, він покидає друзів досить швидко.
Ти благословляєш негідну душу.
-Хай Бог винагородить цю доброту. -Амінь.
МОН ІГЕ
ОСТРІВ МЕН
ЗІБРАННЯ КОРОЛІВ
V: КОРОЛЬ ОРКНЕЇВ
VI: КОРОЛЬ ШЕТЛАНДІВ
Етельстан виступив проти друзів.
Піддався дикій мрії стати монархом на всіх землях.
З часом він прийде за вами, Шетланди.
Вами, Оркнеї.
Візьме те, що належало вашим предкам, і назве це Британією.
Ні.
Він ледве ступає на воду. Саксонський селюк.
Ми можемо їх відбити.
Я кажу не про відсіч, а про зустріч завойовників.
Шотландія відхиляє вашу пропозицію.
Ми не будемо нападати з язичниками на того, хто нам не погрожував.
Християни не обирають війну.
Війна близько.
Треба лише обрати сторону.
З Богом.
Камінь відвалили, як у Писанні.
Це може бути лише робота янгола.
Сюди, володарю. Подивіться на скарби.
Лорде!
Що там в Еофервіку?
Він приймає мої умови?
Немає новин.
Кажуть, Етельстан повернувся у Вінчестер.
Сприймемо це за гарний знак.
Певно, без своєї тіні Етельстан бачить чіткіше.
Що привело тебе сюди?
Селяни шукали язичницьке срібло.
Тепер кажуть, що це диво.
Дорогу королю Нортумбрії.
Я ж казав.
Вони вважають тебе королем.
Думаєте, вони хочуть лишити собі половину?
Вони, мабуть, забрали його з Беббанбурга.
Вас затримано іменем короля Етельстана.
Володарю.
Нас заманили сюди.
Думаєш?
Вибачте, володарю!
Вибачте, володарю.
В'язень сказав, що я мушу, інакше я згорю у вогні пекла.
Я ніколи не накажу відчинити ворота.
Справді?
Подарунок від короля.
Це зробив Етельстан?
Така доля його зрадників.
Відкрий ворота, або вб'ю твого батька.
Підкорися, і його врятують.
Не відкривай.
-Я вб'ю його прямо тут. -Не відчиняй!
-Вибір за тобою. -Осберте! Не відчиняй!
За вашої відсутності, я тут командую.
-І я наказую відкритися. -Ні!
Ні!
Кидай меч.
Відійди.
Ні.
Де Етельстан?
Пізніше.
Приведіть леді Едґіфу.
Ходімо.
Я можу ходити.
Давай. Убий мене.
Вас відвезуть в громаду Ліндісфарну, щоб захистити вашу невинність.
Ви трахали язичника, леді?
Зізнайся.
Зізнаюся,
я молилася за вашу болісну смерть.
Тоді ні. Треба було спробувати, коли був шанс.
Вашого сина заберуть у гарнізон в Телвелі.
-Його підготують до бою. -Ні. Будь ласка.
-Рухайся! -Твого сина теж.
Ні. Едмунд — кров Альфреда. Він не має бути м'ясом для стіни щитів.
-Я про нього подбаю. -Будь ласка.
Син Утреда захищає Вессекс.
Гей!
У нас на тебе плани.
-Мене потоплять в морі? -Ніколи не знаю що в нього на думці.
Не карайте людей у Беббанбурзі. Його битва зі мною.
Його битва деінде.
Як добре, що ми так близько до кордону з Шотландією.
Не нападайте на Шотландію. Втратите сотні людей.
Розпочнете війну на роки.
Король не має наступника. Це робить його сильним.
Зроби все, щоб захистити синів. Не бийся. Просто капітулюй.
Усе інше — дурниці.
-Ельдгельм тебе не зраджував. -Ви всі мене зрадили.
Усі, кого я вважав друзями.
Присягни зараз, до Беббанбурга, і я помилую.
-Ні. -Тоді ти не лишаєш мені вибору.
Етельстане.
Я не можу.
-Дозвольте я… -Ні.
Заберіть у нього все.
Я виганяю тебе зі своїх земель, мандруй тепер наодинці.
Під страхом вбивства твого сина.
Кожен, хто годуватиме його, стане моїм ворогом.
Іди.
Поки милість не зникла.
Повернись. Ще є час.
Шотландці — не загроза.
Вас буде проклято, володарю.
Врятувати нас від язичників може бути лише бажанням.
Але нападати на інших християн — безбожно.
-Ваші люди не хочуть цієї битви. -Тоді мені потрібні кращі люди.
Може, викликати вашого сина?
Лорде королю!
Етельстан напав на поселення в низинах.
Він не може безкарно громити нас.
Сказати Анлафу, що ви готові зустрітися з ним і іншими королями?
Утред, вбивця данців.
Ти вбив мого кузена Гелфа в битві під Бенфлітом.
Повідом, що ми його знайшли.
Я ненавиділа Гелфа.
До короля його.
Куди ви мене ведете?
На північ від цих островів.
ГЕТЛАНД
ШЕТЛАНДСЬКІ ОСТРОВИ
За що ви дякуєте?
За велику прийдешню битву.
Скажи ярлу, що ми з королем Нортумбрії.
-Усі шетландці? -Ще буде дехто з Мену і Оркні.
Зі своїми королями.
То це він? Король Нортумбрії?
Так, це він.
-Я не король. -Ні.
Але можеш бути.
Сідай. Ти серед друзів.
Ти з язичниками?
Етельстан розрубав перемир'я.
Перемир'я заключене тобою.
Що він зробив у селах у низинах…
Гірше його жорстокості в Ірландії?
-Казки для залякування. -Ми мали захищатися, вибору не було.
Ми це не починали.
-Як знайшли мене? Хто ваш шпигун? -У нас їх багато. Нам відомо багато.
-Нам відомо, що Етельстан тебе вигнав. -І відомо, що спить з чоловіком.
Може для язичників це прийнятно,
але для християнина це неприпустимо.
-Він припускає часто, як я чув. -Тож…
Як людина, що розділяє нашого ворога,
ми просимо тебе приєднатися, Утреде, до нашого союзу.
Протистояти тирану.
Мене нудить від битв.
Що сталося з воїном? Ти більше не прагнеш Валгалли?
Ти знаєш пророцтво, Утреде?
Давнє пророцтво мого народу?
Уся Британія об'єднається проти саксів,
зіштовхне їх у море Кентиш,
поверне відданість роду Артура.
Ось. Бачення старого.
-Отже, це правда. -У нортумбрійців теж є пророцтво.
«Смерть семи королів».
Тут немає страху.
У кожного тут є син, який замінить його.
Сім королів помруть, семеро нових постануть в ту мить.
Це правда.
Якщо маєш дитя, королівство вийде за межі тебе.
Королівство, спустошене війною, так.
Тоді можна розглянути інший варіант.
Якщо хочеш врятувати від кровопролиття.
Убити лише одну людину.
Убий короля, який напав на нас усіх.
Повернися до нього благаючи.
Злови момент.
Врятуй багато життів, забравши лиш одне.
Альтернатива, звісно, війна.
Сім королів проти одного.
Якщо Етельстан хотів об'єднати племена Британії,
йому це вдалося.
Чому ти шукаєш нас тут?
Ви маєте підтримувати цікавість Вінчестера.
Ти відпустив Утреда. Чому?
Я його відправив.
Вбити твого друга, короля.
Під час замаху його вб'ють.
Утред має особливі навички.
Він нападе на Етельстана. Чи навпаки.
Немає значення.
У будь-якому разі, в бою зустрінемо зламаним духом людей.
Інґлмундре, їдь на Захід. Час наближається.
Астрід, пильнуй наших друзів у Нортумбрії.
ВІНТЕНСІСТЕР
ВІНЧЕСТЕР, КОРОЛІВСТВО ВЕССЕКС
Не думав, що побачу тебе знову.
Лорде королю.
Благаю пробачення іменем свого сина.
Помилуй його.
Дозволь схилити коліно.
Тоді я скасую твоє вигнання.
Віддай мені меч і залиште нас.
Продовжуй.
Зроби це.
Клянуся життям мого сина.
Почуй це як присягу.
Інґлмундр — шпигун.
Він працює з Анлафом, щоб об'єднати королів проти вас.
-Брехня. -Ні. Я бачив його в Шетландії.
Він наказав воїнам Анлафа знайти мене. Вони хотіли…
Ні!
-Він у Телвелі з твоїм сином! -Він розповідав їм про тебе.
Він досі молиться моїм богам.
Поки що у тебе є перевага.
Інґлмундр не знає, що його викрили.
Ні, він мене не зрадить. Це я його зрадив.
-Ні. -Він — людина Божа, а я грішник!
Він переконав тебе у цьому, щоб спровокувати.
-Щоб об'єднати ворогів. -Ні!
Етельстане, відкрий очі. Цей союз надто великий.
-Твої землі захоплять. -Ні! Ти брешеш!
Це все брехня!
Етельстане, прошу, послухай мене.
Навіщо мені брехати?
-Забирайся. -Етельстане…
Геть з моїх очей! Охорона!
Взяти його!
Нікчема! Забирайся геть.
Ми обшукуємо кожен ліс і долину.
А він ось тут, у розкоші.
Чекав нас?
Боги посміхнулися мені, коли дали таких друзів.
Знайдемо собі генделик, складемо план.
-Хто сказав, що я тут? -Вона сказала ти кликав.
-Ти не посилав по нас? -Вона сказала, ти просив охорону.
Датська дівчина, служниця Етельстана.
Фінане, я не повідомляв.
Не наказував йти з Беббанбурга.
-Залишайся тут і охороняй ворота. -Так.
Воїни-Вовки.
Це справа рук Анлафа.
Інґріт!
Мілорде, де вони всі?
-Едґіфу. -Утреде.
Що сталося?
Коли ми дізналися про напад і тортури,
настоятелька послала допомогти пораненим.
Але ми не дісталися до поранених.
Де вона? Де моя дружина?
«Смерть семи королів».
«Смерть семи».
«І коханої жінки».
Інґріт!
-Інґріт! -Кожен має допомогти.
Ви, нагору.
-Мене хтось чує? -Шикайте сліди Анлафа!
Ми хотіли допомогти. Але могли лише втішити.
Інґріт сказала, вони погрожували повернутись.
-Ми маємо захистити себе. -Спершу треба врятувати їх.
Коли ви востаннє говорили?
Десь три дні тому.
Тримай мотузку!
Ну ж бо!
Тягніть!
Зараз!
Фінане.
Де…
Ні!
Це все моя вина.
Їхні страждання — вина Анлафа.
Не дай цьому зламати тебе.
Ми розбиті.
Союзників немає. Ми загублені.
Маємо знайти мужність захистити Нортумбрію від їх повернення.
Якщо ми витримаємо їх в облозі,
дамо час підготуватися іншій частині Англії.
Наші страждання захищають тих, хто далеко.
Вона права.
Осберт може перетнути Ірландське море…
Ірландське море?
Треба знайти найшвидших коней. Думаю, Анлаф хоче привернути сюди увагу.
Заманити Етельстана.
Але вони підуть туди, де мають людей. Інґлмундр тримає гарнізон у Вірралі.
З нашими синами.
ТЕЛВЕЛ
ВІРРАЛ
Щось назріває.
Сідай у візок.
Ті, у кого біля горла мечі, мають прийняти рішення.
Тисяча кораблів прямують до цих берегів.
Дехто вже висадився.
За тиждень саксонські землі будуть захоплені.
Приєднуйтеся, щоб битися з тираном Етельстаном,
або помріть.
За короля Ед…
Не рухайся.
Ми бачили їх, але вони втекли.
-Туди. Далеко. -Дякую.
Так, володарю.
Жодних звісток з Телвела.
Сітріку.
Володарю?
Нас нарешті чекає поразка?
Усі королі-воїни, яких я знав, Убба, Канут, Кривавоволосий,
зрештою зазнавали поразки і забирали решту за собою.
Бій завжди наближався. Жоден воїн не вмирає мирною смертю.
Вона все бачила. «Смерть семи королів».
У нас є надія.
У душі ти ніколи не хотів бути королем.
А ті біженці чули щось про мого сина?
Поки я точно не знаю,
він живий.
І якщо завоювати буде легко, може, Анлафу вистачить лише Мерсії.
-Вона родюча… -Йому не вистачить.
Вони влаштують погром, щоб знищити саму ідею Англії.
Мрія об'єднує людей, які прагнули вбити одне одного.
Без неї ми повернемося в епоху пітьми.
Ми обоє так багато втратили.
Але я питаю себе:
я жива?
Ти відчуваєш?
Ти жива.
Ти теж.
У нас є надія.
Едмунде?
Осберте?
Едмунде?
Я приїхав знайти Інґлмундра.
Щоб довести, що ти брехав.
Але це не так.
Ми прийшли шукати наших синів.
Приведи Осберта й Едмунда.
Осберте.
Вони сховалися і врятувалися від різанини.
Лорде Королю, ми безмежно вам вдячні.
Минулого року я не був собою, і тепер…
плачу за гріхи.
Я бачив велике єднання у Брунанбурзі.
Усі жаління марні.
Поговорімо про майбутній бій.
-Осберте, що ти дізнався? -Вони отаборилися на висоті.
У них шість армій.
Сім армій зустрінуться у Брунанбурзі.
Я не хочу, щоб ти бився за мене.
-Повір, я за тебе… -Я знаю.
Рятуйся.
Забери сина в безпеку.
Якщо я не виживу в битві, спадкоємність буде забезпечена.
-Ти не можеш побороти союз сам. -Я забороняю тобі брати участь.
Візьміть його, отче Пірліґу. Усіх їх.
-Це я затягнув вас у це. -Дозволь служити тобі.
Етельстане,
це не покарання.
Нам обом відомо, що так.
Це мучеництво.
Йому не перемогти таку кількість.
Але нас помилували.
-Бог направляє нас у безпеку. -Твій бог до мене не говорить.
Ти не боягуз, якщо відхиляєш програшну битву.
Неправда.
Як би не було, я знатиму, що втік від загрози.
Твої битви ще настануть,
коли станеш королем.
Королем чого, мамо?
Будемо битися.
-Ні. -Осберте.
-Готовий? -Від народження.
Пірліґу, ти якось сказав, що моя доля — врятувати Англію.
Я не так це уявляв, але я не вірю в пророцтва.
А якщо твоя доля захищати Едмунда?
Можливо, саме він об'єднає Англію. Він міг бути гідним королем.
Жоден король не створить Англію.
Ось що я бачу.
Ні Едмунд, ні Едвард, ні Альфред. Навіть не Етельстан.
Альфред мріяв про об'єднаний народ.
І з цими людьми, з усіх сторін, я боровся за це.
А якщо наша доля не сформувати Англію,
а сформувати англійців, як єдину силу?
Напівданець, напівсакс точно може повести людей з різних місць.
Йдемо!
Я ж не маю називати себе англійцем?
БРУНАНБУРГ
БРОМБОРО, ВІРРАЛ
Такі крики, наче вони вже виграли.
Треба пробиватися. Якщо спрацює, треба бути на передовій.
-Націлимося на лівий бік. -Чому?
Чому лівий?
Слабший. Більшість тримають меч у правій руці.
Я бився з Утредом багато разів. Повір, він знайде рішення.
Ти.
Де ти його знайшов?
Я купив його в Еґельсбурзі за п'ять монет.
Можна?
Я обміняю його на цей.
Він коштує набагато більше, і в ньому є гранат.
Слово «обмін» значить, що ти береш той, а я цей.
Я не ваш командир.
Я не маю повноважень, крім тих, що я воював у багатьох битвах.
Вів декого з вас.
Сьогодні я тут, як звичайний солдат.
Але я прошу, щоб на полі ви дозволили мені направляти вас.
Наша позиція на пагорбі слабка,
але дерева ліворуч дають нам перевагу, яку ворог не побачить.
Ми переможемо їх,
якщо будемо єдиними.
-Ще один спосіб протверезіти. -Запах тисячі пахв.
Може, вони понюхають нас і втечуть.
-Може. -Хто торкнувся мого заду?
Боже мій!
Господи!
Досить багато, еге?
Утреде?
Утреде.
-Як ми впораємося? -Бачиш ці сумки?
Віддай їх людям на передовій. Іди.
Не підіймай щит без потреби.
Спокійно. Заспокойтеся.
-Не показуйте їм, що ми неспокійні. -Володарю! Він тут.
Ось і він. Тиран власною персоною.
Готово?
-Повертайся якнайдалі звідси. -Так.
Стіна щитів!
БИТВА ПІД БРУНАНБУРГОМ
937 РІК
-Мерзотники, ви готові? -Так!
Я вислухав їхні сповіді.
Коли я попрошу відступити,
зробіть це.
Коли побачите дерева перед собою, настане час.
Гадаєш, це спрацює?
Якщо ні — ми цього не побачимо.
Довіртеся мені.
І слідуйте.
Стіна щитів!
Стіна
щитів!
Відійти!
Назад!
Вони відступають?
Навіть до початку?
-Відійти! -Вони знають, що вже програли.
Насолоджуймося.
Уперед!
Дякую Богу, якому служу з чистою совістю,
Бог дав нам не дух страху, а дух сили,
любові і здорового глузду!
Амінь.
Відійти!
Приготувалися!
Перегрупуйтеся! Вперед!
Саксонські виродки!
Пірліґу!
Ні!
Пірліґу!
Два кроки! Один крок! По команді!
Надіюся, це спрацює.
Два кроки назад!
Назад!
Крок назад!
Один крок назад!
Вони відступають. Нам вдалося.
-Знайдіть короля! -Знайдіть короля!
Крок назад!
Ідіть задом!
За Шетландію!
За Оркні!
Відійти!
Не зупиняйтеся!
Назад!
Захищайте лінію!
Відійти!
Вони переможуть, якщо будемо відступати!
Що вони роблять по флангу?
Передайте, що Етельстан перед нами!
Назад!
Лінія згинається, мілорде. Сходиться в коло.
Етельстан на лінії шотландців.
Стати клином!
Назад!
Стати клином!
Анлафе! Годі!
Штовхайте уперед!
Вони йдуть до Етельстана!
Назад!
Стіна не витримає!
Етельстане, тримай лінію!
Скільки ще, лорде?
Вже скоро.
Вони проривають лінію Етельстана!
Ми не можемо триматися!
Відступити!
Штовхайте вперед!
Мілорде!
Мілорде.
Захищайте короля!
Етельстане?
Лорде, дерева!
Ми змогли, мілорде! Ми повернули лінію.
-Дай сигнал! -Так, мілорде.
-Щось не так. -Нас розвернули!
Дорогу!
Лорд Утред посилає сигнал.
В атаку!
Позаду!
Полюйте на королів!
Це пастка!
Мій син!
Ні!
Гвардія!
Відступаємо!
Шотландці! Відійти!
Етельстане!
Пірліґу?
Того дня з поля битви втекли п'ять королів,
але їхні сини з Оркні, Мену, Шетландів,
Стратклайду і Шотландії — ні.
Кожен чоловік залишив тут свого спадкоємця.
Зачекаємо.
Атакуємо тих, хто покинув поле і повернемося по рідних.
Не будь дурнем, Анлафе.
Шетланди?
Більше ніякої смерті.
Оркні, треба битися!
За що там боротися?
Мені треба корабель, щоб повернутися в Ірландію.
Ти?
Мілорде!
Утреде!
Фінане!
На цьому острові ще не було більшої різні
та людей, що загинули від леза меча.
«Англосаксонська хроніка»
Хоч щось було правдою?
Скажи чесно.
Коли постанеш перед Богом, то сповідаєшся.
Я полюбив тебе.
-Але любов до мого народу перемогла. -Я обрав тебе, а не народ.
Можливо, мої боги сильніші за твоїх.
Тоді чому я живу,
а ти скоро помреш?
Тільки дурні хочуть зрозуміти долю.
Утреде.
-Мій син вижив? -Так.
А Беббанбург знову наш.
-Ми відбудуємо по каменю. -У нас стільки майбутнього.
Залишайся з нами, Утреде.
-А ворог? -Перемога за нами.
П'ятеро синів королів загинули на полі бою.
-П'ять королів ніколи не коронують. -«Смерть семи королів».
Пророцтво було хибним.
З Едвардом Вессекським — шість.
Мені бути сьомим?
Я сказав хроністам писати про твою перемогу.
Я не хочу, щоб мене вписали у твою історію.
Я хочу, щоб мене вшанували у Валгаллі за дотримання клятви.
Утреде, ти не просто стояв зі мною.
Ти стояв за мене.
Привів туди, куди я не зміг.
І ти пробачив мені,
коли мені було непростимо.
Ти врятував надію Англії.
З часом це може статися.
Я казав,
що якщо ти проявиш себе законним королем,
я присягну тобі Нортумбрію.
Чоловіки загинули в бою під іменем англійців.
На їхню честь треба створити Англію.
Але в мене є одна умова.
Ти маєш заприсягтися ніколи не одружуватися.
Без спадкоємців.
Щоб твій брат Едмунд зайняв трон без жодних претензій.
Дякую.
Я присягаю.
Тоді ми підкоряємося тобі як королю.
Це робить тебе правителем Вессексу, Мерсії, Східної Англії
і Нортумбрії.
Я називаю свої землі
Англією.
Хай живе король!
Хай живе король.
Хай живе король Англії.
Повертайтеся в покої.
Не горюйте за мною.
Це завжди була моя доля, впасти в бою.
Ви не помрете, мілорде.
Я помру першим, і я ще живий, тож…
Тож,
доля знає все.
Чи померли сім королів?
У хроніках не сказано, чи вижив мілорд Утред.
Але такі як я, які знали його,
визнають його найкращим воїном нашого часу
і творцем королівства.
Етельстан правив 15 років.
Його вважають першим і найвеличнішим королем середньовічної Англії.
Данці і далі нападали на Англію,
аж до захоплення норманськими нащадками у 1066 році.
Але фортеця в Беббанбургу досі стоїть.
БЕББАНБУРГ
БАМБУРЗЬКИЙ ЗАМОК, НОРТУМБЕРЛЕНД — СЬОГОДЕННЯ
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко