Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Rapidesa, empenta i un peix ben gros
són les tres eines d'un heroi!
Un moment. Això no té cap…
Rapidesa, empenta i un peix…
Vaig massa ràpid.
Per contar la història…
us he de donar detalls.
Hi havia una vila anomenada Baltese.
Si l'haguéssiu vist…
Ara ja la veieu, perfecte.
Era un lloc on tot semblava possible
o fins i tot màgic, com la senyora que esvalota la font.
Mira!
O aquests infants que fan trucs de màgia…
trapelles!
La vida havia canviat, com és normal.
I no puc dir que fos per a bé.
La Gran Guerra Estrangera i…
la pèrdua de confiança dels vilatans de Baltese.
Res semblava possible ni màgic
i el cel es va ennuvolar.
Eren uns núvols estranys que no s'esvaeixen ni fan nevar.
La vila està encallada però aviat tot s'encarrilarà.
D'altra manera, seria una història avorrida de contar.
En Peter és un orfe. L'ha criat un vell soldat.
El soldat està avesat al perill i prepara el nen per a aquesta vida.
El nen intueix que hi ha més coses.
Els altres infants tenen família.
Com a orfe, tens un privilegi.
Pots dedicar-te a la vida de soldat.
Atenció.
Té, una moneda.
Ves a comprar peix i pa abans de desfilar.
Val més pa sec, que enforteix les dents.
I peix menut, per saber què és passar gana.
- Què som? - Soldats, senyor.
- Què és allò? - El món.
I com és el món?
Difícil.
- Bon dia, Sra. Taylor. - Bon dia, Peter.
Anirà a l'òpera al vespre?
Naturalment. És l'únic esbargiment de la vila.
Bon dia.
Peter, t'he guardat un peix molt maco. No em podràs dir que no.
Ja coneixes en Vilna.
Sí, i tant. Pa sec i peix petit.
Compte!
No!
Te, Peter. Aquest és el més esquifit.
No!
Vigili.
Què?
"Les preguntes importants i difícils
que es pot fer el cor i la ment humana
tindran resposta amb una moneda."
Una moneda.
Ho vull saber.
Òndia.
En Vilna Lutz s'empiparà si no dus el sopar.
D'on ha sortit?
I com ho sap?
T'ho has de rumiar:
t'estaràs un dia sense menjar o tota la vida sense saber-ho?
És viva.
Què?
- I com ho…? - Una moneda, una pregunta.
Compte.
La meva família va morir quan tenia tres anys. Hi va haver…
Una batalla.
En Vilna Lutz et va salvar i t'ensenya a ser soldat.
- Què? - Ho sé.
El pare va morir i la mare…
Estava embarassada. Ja ho sé.
Sé que, quan va donar a llum, ella i la criatura van morir, però…
Te'n recordes?
La vaig tenir als braços. Ho sé segur.
La teva germana?
La meva germana.
Era tan menuda i estava…
Viva, sí.
- Per què en Vilna…? - No.
Només em pots fer una pregunta. Compte.
La veuré…?
Prou! Rumia-t'ho bé.
Rumia't bé la pregunta, Peter.
Com la trobaré?
Sí, així. Molt bé.
La resposta és…
seguint l'elefanta.
- Es burla de mi. - T'he contestat.
Seguint l'elefanta? Li he donat l'única moneda.
Tu has triat fer-me una pregunta.
M'ha entabanat.
Segueix l'elefanta i la trobaràs.
Aquí no hi ha elefants!
Si tu ho dius.
Avui no sopem per culpa d'una endevina?
Sí, senyor. Però sabia coses de mi i de vostè!
Sabia coses de mi? Ni jo sé coses meves.
Diu que ma germana és viva i que segueixi una elefanta.
Una elefanta? Ta ger…
Ja ho sé. Sempre em diu que ma germana…
No hi tornem.
La teva pobra mare i germana
van morir.
Et vaig salvar a tu. No hi podia fer res més!
Però…
El prestatge.
A l'armari.
Un llibre de contes? Romain De Smedt?
Porta! En Romain m’atabala molt.
Era un company soldat.
A la nit llegia aquest llibre.
Li recordava casa seva i sa mare. El consolava.
Vaig fer que se n'oblidés.
I li vaig pispar el conte.
Què?
Va sortir bé.
Sense el llibre, va arribar a ser un soldat temible.
Per què m'ho diu?
On hi ha consol, hi ha innocència.
I la innocència, t'impedeix ser un soldat.
Peter, avui, t'han explicat… un conte de fades.
Un conte fals, com els d'aquest llibre!
No hi ha elefants.
Si n'hi hagués cap,
els veuríem de seguida!
Ho has sentit?
Hi ha molt xivarri.
L'allargavistes.
Són gats i prou.
L'allargavistes.
L'allargavistes!
Meravellós.
I enginyós.
Una estratègia ocurrent.
Em cal trobar la pauta.
És hora de desfilar.
Ves. Desfila.
Pa sec i peix petit.
La vida no és cap delit.
Pa sec i peix petit.
La vida no és cap delit.
Pa sec i peix petit. La vida…
Potes peludes.
Urpes esmolades.
…no és cap delit. Pa sec i peix petit.
La vida no és cap delit.
Pa sec i peix petit.
Què hi has ficat?
Cúrcuma.
A l'hora de sopar?
Me n'ocupo jo.
Perdona? Peter?
No et sentim desfilar a l'hora del sopar.
És veritat.
Em toca més estona. M'he gastat diners en una endevina.
I què t'ha dit?
Que segueixi una elefanta… que no existeix.
Ja.
I si existeix?
Leo Matienne!
La meva dona està tipa dels meus "i si…".
L'elefanta em durà a ma germana.
Peter! A desfilar!
No s'hauria de passar la vida desfilant.
No és cosa nostra, Leo.
En aquella mateixa hora a la vila
feien un espectacle amb…
No, aquell no!
El teloner és un mag.
Moltes gràcies.
No li va gaire bé.
Misteri i fascinació
- L'as de diamants! - Que no.
Les cèrcols del deliri!
No!
Aquest és l'últim truc.
Per fortuna!
Em cal un voluntari.
Senyora, per favor.
Si us plau.
Segui aquí.
Enllesteixi-ho de pressa.
EL MAG FAMÒS
El mag no té gaire traça.
Tot i això, al públic tant li fa.
En això té molta sort.
Prova de fer un encanteri
que faci tornar la vida a Baltese.
Un moment invisible amb grans canvis.
Ara!
Ja us he dit que no hi té gaire traça.
Els ho explicaré!
Que tens nom?
Tens nom?
I ara què…?
Escolti, sap on és la tenda de l'endevina?
Ahir no hi era.
N'hi havia una o potser era roba estesa.
- O barrets. M'encanten! - Ai.
Sap on és la tenda de l'endevina!
- La tenda? - …una elefanta.
Una elefanta? Què? Un moment.
Una elefanta? I on és?
L'han tancat. I al mag, també.
Ella m'ho va dir.
Qui et va dir què?
L'elefanta és aquí.
Vol dir que ma germana és viva!
És viva, senyora Taylor!
Formidable!
L'elefanta és aquí!
L'elefanta és aquí.
UNA ELEFANTA!
Una elefanta?
L'elefanta és aquí!
Una elefanta!
- Una elefanta! - Sí, una elefanta!
Sabia que vindria!
- Ho sabia. - Ah sí?
No, però tenia molta d'esperança???.
Amb això n'hi ha prou.
L'han tancat però l'he de trobar.
M'hi esmunyiré o hi entraré com sigui.
Sí, i tant.
Em deixes que t'ajudi?
Com?
Parlaré amb la comtessa.
Tu i jo ens en sortirem plegats.
De debò?
Sí.
Sergent Lutz?
Senyor!
Sergent Lutz!
Senyor!
Una elefanta? Són falses esperances.
No.
Què?
No. Hi ha una elefanta a la vila!
- Una elefanta! - No et farà cap bé!
Deu ser veritat! La meva germana és viva!
I la recordo.
Impossible! Va morir al part.
No! Me'n recordo.
Senyor,
m'ha dit cap mentida?
Què vols dir?
Li dic que és viva i que la trobaré.
Sí.
Aviam…
I ara… obre't!
Però què…?
Apa, llibertat!
Això no m’ajuda.
- Per què m'ho ha fet? - Per favor…
- Jo, no! - I tant, que sí!
- Era a l'escenari. - Va ser un accident.
Ximpleries! L'elefanta em va esclafar la cama.
No! Havien de sortir…
Lliris, un pom de lliris.
Què passa?
Ni idea! Quina vergonya! Tregui-ho d'aquí.
Enrere, bruixot!
Entretinc la gent.
Doncs a mi, no gens.
- Són trucs. - M'ha agredit.
No sé fer aparèixer una elefanta. No em puc ni escapolir de la presó!
Miri. Llibertat!
Mongetes de llima. No m'agraden gens.
Vostè es mereix ser a la garjola.
M'asseguraré que no en surti mai.
Pit enfora, espatlla enrere. Respira.
Directe, però amb educació. Amb força, però respectuós.
La comtessa és justa i sàvia
i ningú no l'ha vist riure mai.
- Sap cantar! - Ah sí?
Capità Matienne?
Gràcies, comtessa.
Volia saber on és l'elefanta.
Qui l'ha enviat?
Alguna autoritat de l'estranger?
Com a capità, ho he de saber.
L'elefanta és perillosa. No sabem d'on ve.
És una delinqüent. La tractem com a tal.
Una delinqüent?
- Podria ser l'atac inicial. - Com?
Potser ens enviaran més bèsties!
Camells, casuaris, cocodrils!
Volem que el mag la faci desaparèixer. Però no en sap!
Per això, l'haurem de sacrificar!
No ho he decidit.
Si algú trenca una finestra, qui té la culpa la pedra?
Parlem d'elefants.
- Seria un assassinat! - L'elefanta ha comès un crim!
No en té culpa. És una elefanta.
M'ho rumiaré. En parlarem demà.
Ha de saber, capità Matienne,
que m'importa la seguretat de la vila.
Potser ens n'hem de… desfer.
- Exacte. - D'acord!
És el millor.
En efecte.
En Leo Matienne creu que podrà salvar l'elefanta.
El rei.
TELEGRAMA
Sap dues coses.
Una, el rei no ha estat mai a Baltese.
…sobre el mur del palau, aterrarem a la fossa.
És impossible! M'encanta!
Dues, li agrada que l'entretinguin.
Vol que l'entretinguin
a cada moment del dia.
M'encanta, senyor!
Qui vol torrons? Algú en vol?
I un metge. Després hi tornem. És fabulós.
"Una elefanta ha travessat el sostre i ha esclafat una vella."
De debò? Som-hi!
El rei!
Sa Majestat… vol veure l'elefanta!
- El rei! - Ve cap aquí?
A veure l'elefanta?
Excel·lent!
Cal preparar-ho tot!
Etcètera!
- Peter, què fas? - Senyor Matienne?
Ara et venia a buscar.
T'he dit que t'ajudaria.
És que…
No estic acostumat
que m'ajudin.
Vinga.
Caram! Vostè treballa aquí?
És per a l'elefanta?
Capità, està tot llest?
Sí!
És veritat. Soc el rei!
Guaiteu! Ha vingut tothom!
Tenim aperitius!
Això és el millor, oi?
Sí. Ja ho sé! M'hauria agradat ser-hi.
Ei, és ella.
Atenció!
I ara… l'elefanta!
Ets aquí!
Òndia!
Mare de Déu!
És grandiosa!
Renoi. Mireu-la bé.
Cal dir que és una criatura magnífica.
Sens dubte.
Se la veu neguitosa.
No està bé.
L'ull.
Les cadenes resistiran?
Protegiu-los!
Dispareu-li!
No!
Abaixeu els fusells! Peter.
- Peter! - Estic bé.
Tu, tranquil·la.
Vine.
Tranquil·la.
Escolta.
Jovenet.
Soc en Peter, senyora.
Peter, t'ho agraeixo.
Queda't a cuidar l'elefanta.
L'elefanta és queda aquí?
No, gràcies.
Quin nen tan audaç. Molt bé!
L'elefanta m'ha de dur fins a ma germana. És el meu destí.
"El destí".
Li demano que me la doni.
L'elefanta és perillosa, Peter. És impossible.
M'agraden les coses impossibles.
I si en Peter fa tres coses impossibles a canvi de l'elefanta?
Serem aquí tres dies. Triaré una tasca impossible cada dia.
Si fa les tres coses demostrant coratge i fortalesa, es quedarà l'elefanta.
I si no, me l'enduré jo.
Doncs no sé si…
Tracte fet! És fabulosa, comtessa.
Aquesta vila cada cop m'agrada més. Com es deia?
La primera tasca impossible serà…
un combat!
- Un combat? - I tant!
Qui no voldria veure un combat? Un d'allò més impossible.
- Em sembla bé. - S'hi apunta! Ho sabia.
Oi? Es pensa que l'elefanta és el seu destí i…
Perfecte! Demà, al migdia, s'enfrontarà al meu millor soldat.
Ai, no.
Pistola o sabre?
Sabre! Quin nen tan eixerit! Dona-li el meu.
És tot teu.
Però si et maten, me'l quedaré jo.
Peter, t'has entrenat amb sabre?
No, senyor. Amb escombres.
Podem quedar a la botiga. Te n'ensenyaré.
Demà, al migdia.
Cop d'arrest!
Deslliurament!
Sí!
En guàrdia!
Atac!
Contraatac!
Sí!
- Vaig millorant. - Sí.
És de bojos. Com ha de guanyar?
I si guanya?
"I si guanya?"
Els teus "i si" ens enfonsaran.
Disculpi'm. Quin perill tenen aquestes paraules?
Ho són en mans d'en Leo.
I si invertim els estalvis en cabres nanes?
Com a mascotes.
Si no s'haguessin cruspit les parets.
I si importem articles de l'Extrem Orient?
- Hauria anat bé. - També se'ls van cruspir.
No van tocar la seda.
Això mateix, la seda.
El Leo es vol suïcidar amb aquest rotllo.
És un "paracaigudes". Diuen que funciona.
- Ha funcionat mai? - No.
Els resultats fan esgarrifar. I si jo hagués sigut el primer?
Practicaré amb els maniquins.
És bon jan.
Incansable i gentil.
- Leo… - Ningú se l'estima.
No ho diguis.
I nosaltres, aquí tots sols.
No. Ho vam provar i no vam tenir sort.
Déu no vol que tinguem fills, Leo Matienne.
I qui som per dir què vol Déu?
Per favor.
M'he desil·lusionat massa cops. I no vol més preguntes ximples.
Com canviarà el món si no el qüestionem?
Ningú el pot canviar.
El món és com és. Sempre ha sigut així.
No.
No m'ho crec.
Tenim en Peter aquí mateix.
I ens demana que el canviem.
Atac.
Contraatac.
ORFENAT FEMENÍ
Adele, maca!
- Estàs bé? - He somniat en una elefanta.
Vaja, que bé.
Els somnis d'elefants són commovedors i prodigiosos.
Et confesso que mai no hi he somniat.
L'elefanta se'm volia endur.
Però aquest és el teu lloc, reina. Aquí estàs segura.
De què, germana?
Del món.
He vist el món exterior, Adele. Era cruel.
Et vaig dur aquí, a l'orfenat, per allunyar-te de tot.
I et vaig posar Adele, com la teva mare, que és al cel amb el teu germà.
Les elefantes tenen nom?
És clar. Tots els éssers vius en tenen.
Des del primer fins a l’últim.
L'elefanta també somnia.
És amb la seva família…
…i sent que la criden pel nom.
En un lloc on la coneixen i se l'estimen.
El seu lloc no és aquí.
Tot sembla impossible.
Hola.
No passa res, tranquil·la.
No passa res.
Soc el d'abans, el de l'aigua.
Era jo.
Potser no ho saps…
però has de trobar ma germana.
Jo no sé on és.
Per guanyar-te, m'enfrontaré al soldat del rei.
Però què et sembla si tu
m'ensenyes en aquest mapa on és ma germana?
Al mapa.
Ensenya'm on és en aquest mapa.
Entesos?
A veure.
Tu només m'has d'assenyalar
on és la meva germana.
Ets una elefanta màgica que parla?
Em diràs on és?
Pots parlar? Va, parla. Digues.
Digues-ho.
M'ho pots dir?
Ei!
Doncs…
Demà em tocarà lluitar.
Val que més practiqui.
Gràcies.
Què passa?
Un nen lluita per l'elefanta.
És l'hora.
És viva.
Peter!
Peter, recorda el contraatac! Amb el gir!
I ara, el teu adversari.
Ai, no.
Fantàstic!
És el sergent De Smedt!
De Smedt?
Una persecució!
Encara millor!
Què puc fer? Pensa!
De Smedt, tens el nen?
De Smedt?
Romain De Smedt, un jove soldat amb qui vaig servir.
El llibre!
Déu meu!
Doni'm el peix més gros!
Peter?
- Què fas…? - Com a pagament.
- Bacallà! Preciós i versàtil! - Sisplau.
No pot ser!
Gràcies!
Sí!
L'he despistat.
Es veu que no!
Bacallà!
Preciós i versàtil.
Vatua.
La cosa es complica.
Resulta evident qui mana.
M'infiltraré a les seves files.
Mi-te'l!
Sergent De Smedt!
Soc aquí, sergent!
Sergent De Smedt!
De Smedt.
Sergent, soc aquí!
Què és això?
Peter, ets un soldat!
Recorda l'entrenament!
El llibre! Mira! El llibre!
El meu llibre.
Aleshores un gran buf de màgia
va alliberar el drac de l'encanteri
i tots van viure feliços per sempre.
Ja hem acabat per avui, panotxa.
Mama, per favor? Un més.
Va bé, panotxa. Un de curtet.
Què passa allà baix?
He fet certes coses.
Durant el combat.
Creus que la gent pot canviar?
L'acabo de vèncer, sergent.
Tot és possible.
Molt bé, Peter!
Visca!
Visca! Peter!
Així!
Que fort. Ha funcionat.
Sí, oi?
Has fet la primera tasca impossible.
Has perdut el meu sabre i has espifiat una màquina de matar.
"Hola," va dir el porc. "Hola," li va dir el gall.
Ets un jovenet peculiar i perillós. i m'agrada molt.
Gràcies.
Demà, per a la segona tasca impossible…
Hauràs de volar!
- Volar? Però… - Volar?
- Com? - Ha de ser impossible.
Ha vençut en Goliath. No l'hi posaré fàcil!
Hi ha gent que quasi ha volat.
Què?
Oi que sí? Gairebé.
Apa, doncs.
Ens trobem demà a la plaça.
Veurem si vola, s'estampa o les dues coses.
Seria divertit.
Quan sembla que se'n surt, patapam!
No, és clar que no.
Fins aleshores…
Et duré aigua.
Després aprendré a volar i et trauré d'aquí.
I trobarem la meva germana.
L'elefanta no entén la parla humana.
Però et veu la cara i reconeix els amics.
No es troba bé
però a la fi sent una mena d'esperança.
L'esperança és una sentiment que s'encomana.
- Corria com un llamp! - Sí! Jo també l'he vist.
M'ha ofert l'espasa a canvi d'un bacallà.
A veure què farà ara.
Jo hi aniré d'hora.
Ha aixecat un llibre, com si es vengés!
- Increïble! Què farà? - Ves a saber.
Una elefanta!
Germana! És una elefanta!
A les hortènsies?
A la ciutat!
Ha aparegut una elefanta de forma miraculosa.
Anem-hi!
No! No anem a la ciutat.
No és segur. Podries prendre mal.
Però i el somni? És un senyal.
Jo no crec en senyals.
Sí, que hi creu.
De fet, sí que crec en senyals.
Molt bé.
Potser no ho entén.
M'ha esclafat les cames!
Una elefanta!
Sí, ve cada dia.
Cada dia.
Mireu qui ha tornat.
Traïdora.
- M'ha esclafat les cames! - Busca ajut.
Una elefanta!
Ja ho sé, li 'ha esclafat les cames una elefanta.
L'hi diré un cop més:
volia fer aparèixer un pom de lliris.
Admeti que me les ha esclafat amb un truc.
Va ser un accident. Volia un pom de lliris.
De lliris!
Prou! Ja n'hi ha prou!
Peter…
Peter, para. Ara mateix!
- Senyor… - Els soldats no volen! T'ho prohibeixo!
- Senyor… - No!
Escolta'm bé.
Vas tenir sort amb en De Smedt. Però això de volar…
És impossible.
He vençut en De Smedt. Podré volar!
Jo crec que et faran miques, mort.
Mort com la teva germana!
Ja ho veurà!
Peter, què et passa?
Demà he de volar i no sé com m'ho faré.
En Vilna diu que em mataré. Com si no ho sabés!
Això ja ho sé.
Demà he de volar, tant sí com no.
Passa. Has de menjar.
En parlarem.
Tu menja.
I això com se'n diu?
És un estofat.
A veure, Peter. Sobre el tema de volar.
No t'allunyis, maca.
Hola, bufó.
Quan vegis l'elefanta, tornarem a l'orfenat. És un lloc segur.
L'ajudo amb l'equipatge?
Afanya't, maca. Corre.
Ara ja saps per què no anem a la ciutat.
Hi ha perill a tot arreu.
Peter.
Peter, on ets?
Hi ha algú?
Si m'hagués quedat el nen.
Retirada al quarter.
Al quarter!
De pressa!
Correu!
Retirada!
Retrocediu!
Hi ha algú?
Escolti'm. Ha de marxar.
Tornem al quarter.
La seva mare és…?
Agafi'ls. Ens veurem allà.
Soc un soldat. No sé cuidar un nounat.
És clar. Només el nen.
Sisplau, jo sola no puc.
Entesos, però vagi-se'n ara.
Agafaré coses per al nadó. Ens veiem al quarter. Marxi!
Si me'ls hagués endut els dos…
Em sap greu, jovenet.
Jo et protegiré.
Soc un soldat.
Peter.
…quedat el nen.
El quarter!
Hi queda algú?
No hi ha més supervivents! No és un segur! L'enemic s'atansa!
Si m'hagués quedat el nen.
Un nou dia.
Ei! Hola a tothom!
Una nova tasca impossible.
I el mateix rei impossible.
És el dia perfecte per veure volar el nen. Sense núvols…
No he dit res.
Quina llàstima.
Quan em bronzejo,
estic irresistible.
Encara soc el rei, no? Hi ha hagut un cop d'estat?
No riu mai?
Mai?
Mai de la vida?
El seu germà va morir a la guerra.
Caram.
Visca!
Deien que hi seria l'elefanta. Que la veu?
No t'allunyis, maca.
No, queda't amb mi!
Com anem per aquí?
Sí, soc jo!
Apa. Vull veure coses impossibles. On és el nen?
Allà dalt!
No sé si és bona idea.
- No li passarà res. - Ja.
No.
No!
- Què passa? - Ha relliscat.
No!
Aguanta!
I ara, sí que volaré!
Vol saltar!
Quina pensada tan bona vaig tenir!
I la trobaré.
Ara, Peter!
Uau.
Ho sabia!
Sabia que volaria!
Sí!
És possible!
Estàs volant, Peter!
Estàs volant!
Era impossible? És possible!
És possible! Peter!
Està volant!
Peter!
Perdoneu! Disculpeu!
Ets increïble, Peter!
Visca, Peter! Molt bé!
Peter!
Visca!
Sí!
Apa. He volat? I ara, què?
Has fet la segona tasca impossible.
Només te'n queda una per guanyar l'elefanta!
Ben pensat, no sona bé. Hauràs de netejar moltes…
I grosses. Tant és. Va.
Apa, la tercera tasca impossible serà…
No ho sé.
Ho decideixo tot a l'instant.
Se m'acuden les coses al moment, saps?
Em cauen del cel.
És broma, una ocurrència però…
No, perdona. Tranquil.
Em poso així abans de dir coses increïbles.
Estàs preparat?
La tercera tasca…
serà fer riure la comtessa.
Què?
Com?
Tornem-hi.
Tant us costa entendre la paraula "impossible"?
"Im", no. "Poss", al mig… "ib"… alguna cosa…
No sé què dic, però vol dir
impossible!
Ho fa de conya. Us penseu que sou millors?
Salteu amb una carpa de circ.
Recordeu-ho.
No patiu més per el nen. A veure qui em porta un gelat.
Amb nous pacanes.
Ningú? Escolteu! Què feu aquí?
Adele!
Mare meva.
Hola.
Soc jo, la del somni. Te’n recordes?
Soc aquí. Em pots per què?
Potser sí que serà impossible.
És que no riu mai.
Mai del món.
I si torno a saltar de la catedral?
Jo sé acudits.
Què dius?
Deu ser que no tens gràcia.
Ja. Tu segur que ets la pera.
Em sap greu.
No fa per mi dir coses lletges.
No he pegat mai ningú.
Perdona'm.
- Però… - Ah, ets aquí!
Et buscava.
Estàs bé?
Sí, germana.
Ara que ja has vist l'elefanta…
Hola, senyora.
T'ha dit alguna cosa?
No.
Molt bé, maca!
Anem cap a casa.
Però, germana…
Farem una bona dormida i tornarem a casa nostra.
De vegades em confonc, Peter.
No tinc les coses clares.
Has de saber
que tinc molt clar
el que et diré ara.
Tens raó.
Era viva.
La nena era viva.
La podria haver salvat.
La tenia la infermera.
Ens havíem de trobar al quarter però hi va haver una explosió.
Vaig pensar que no us podria cuidar a tots dos.
Soc un soldat, Peter.
No en sé res, d'infants.
Prenem decisions així
a la guerra i a la vida.
En qüestió de segons.
Us podria haver salvat.
Però no.
Et vaig mentir
perquè no et volia fer patir més.
Em sap greu.
Digui'm…
la va veure morta?
La meva germana?
No.
Llavors, tot és possible.
Doncs…
Tu parlaves d'una elefanta impossible
i tenies raó.
Com diu?
Vas desafiar un adversari impossible
i el vas vèncer.
I avui,
t'he vist volar!
Ets tu, fill meu.
Tu.
Tu ets el que és possible.
Et queda una tasca.
Apa, explica'm un acudit.
Un cavall entra en un bar i no passa per la porta.
No! No fa cap gràcia.
No.
Ah, sí.
I tant!
Sí, que en fa!
Sra. LaVaughn,
li he mentit.
A la fi ho admet.
No volia fer-li mal ni fer aparèixer cap elefanta.
Ni tampoc un pom de lliris.
En pujar a l'escenari, tots vostès
em miraven incrèduls…
Em va trencar el cor de debò.
Vostè encara veu màgia,
trucs nascuts del no-res.
És una màgia maldestra i accidental
però és màgia.
I em respon dient "Prou," com si li fes nosa.
Què ha passat aquí?
Aquella nit volia fer un encanteri a tothom
perquè tornessin a creure-hi i valoressin la màgia.
Les coses extraordinàries són possibles.
Si hi creiem!
Però no hauria hagut de provar un encanteri tan poderós
perquè no soc un mag gaire bo.
Volia misteri i fascinació.
Vaig causar un daltabaix.
Ja ho sé.
Pateixes per si la comtessa no riu però tinc un acudit boníssim.
Ho tinc tot controlat. Creu-me.
Ei!
No em prens seriosament. Soc un home perillós.
He vençut un gegant i saltat d'un edifici.
Entesos. Ja tindrem temps per jugar.
Ara ens hem de centrar en una tasca però…
Tinc ganes de treure't d'aquí.
Ens ho passarem pipa i tindrem aventures…
…buscant ma germana.
Òndia!
És la teva família?
Peter!
Peter.
Desperta't. Ja és l'hora.
Hi és tothom, Peter. La tercera tasca.
Això és posa interessant.
Els deus enyorar. Em pensava que em duries la meva família.
Jo t'he de dur a la teva.
És hora de fer la tercera tasca impossible!
A veure si el nen guanya l'elefanta!
Guanyaré.
Si en algun moment sento que la comtessa riu,
tu t'enduràs l'elefanta.
Endavant.
Hi havia un granger i un pescador al bell mig del camp.
Comença bé.
Senten una remor estranya.
Prop de l'estany veuen una gallina.
A l'ala té una corda lligada. I l'altre extrem hi ha un ou.
A prop l'una de l'altre.
L'ou i la gallina van fent un passeig.
I el pescador diu: "Tu qui creus que estira a qui?"
El pagès li respon:
"Home, és la pregunta de tota la vida."
Què va primer, l’ou o la gallina?
L'has clavat! Molt bo, Peter.
Ja l'entenc.
Perquè l’ou, és clar…
Ep. Un moment.
No riu de veritat.
Si no s'ho pren seriosament, comtessa, quin sentit té?
Ho sento. Has perdut.
Ai, Peter.
No.
Com que no?
Deixi que me l'endugui.
Ho faig per ella.
Volia guanyar l'elefanta per trobar la meva família,
però ella també en té i l'hi hem pres.
Peter, i la teva germana?
L'elefanta potser en té una.
La meva és més important?
Sé que l'acudit no fa gracia.
Sisplau, l'elefanta no va demanar venir aquí.
L'hem d'enviar a casa seva.
No.
Gairebé m'enredes.
Però no.
Et quedava una cosa per fer i no veig que rigui.
Agafeu l'elefanta i marxem.
No!
Sí, ja sé que és impossible.
I si no ho és?
Rumieu-vos-ho.
Recordeu coses impossibles que heu fet.
Segur que n'hi ha moltes.
Us en vau sortir tot sols?
És clar que no. Quina ximpleria.
En Peter ha lluitat, volat i desafiat un rei.
Potser se sent sol però no ho està.
No estem sols. Recordeu-ho.
Ai, Senyor.
Entesos. Te n'has sortit.
Què? De debò? Però ha sigut l'elefanta.
Ha rigut, no? És el que jo volia.
Les coses impossibles, tot d'una, ja no ho són.
L'elefanta és teva, Peter.
Com?
És una victòria gloriosa! Visca!
Sí!
Visca!
Hem guanyat!
Com la durem a casa?
Amb barca pel mar!
Un dirigible?
Arrossegada per les muntanyes!
Ben pensat, no té sentit.
El mag!
Desperti's!
Ha de tornar l'elefanta a casa seva.
L'ha de fer desaparèixer.
Ha vist què passa amb aquests encanteris. Podria haver anat pitjor.
L'elefanta es mereix ser amb la família.
És bona idea, però mira al teu voltant.
La meva màgia és un nyap!
- Un nyap? - No em surt.
Bajanades!
Va fer caure l'elefanta pel sostre.
No veu que és un bon començament?
És el que vostè volia.
Ei, mag! Enviem la geganta a casa seva!
Crec que pot fer l'encanteri adient.
És l'únic que ho pot arreglar.
Germana!
Germana, sisplau.
Al meu somni jo l'havia de seguir.
No crec en els somnis.
Sí, que hi creu.
Sí, és veritat. Crec en els somnis.
Doncs molt bé.
Es cova alguna cosa.
M'uniré a la batalla.
Tranquil·la.
No pateixis.
Diuen que abans era diferent.
Hi havia llum, vida i esperança.
Era la vila ideal per fer desaparèixer un animal.
Això és casa meva…
però no la seva.
Fa mal perdre una amiga.
És l'hora del comiat.
El mag l'ha dut aquí
i crec que la podrà enviar a casa seva!
Vostès ho creuen?
Llavors sí que sortirà bé.
Sisplau.
Creure és un poder grandiós.
Ens envaeix com la son.
Ens hi resistim sovint per moltes raons…
fins que, com amb la son,
ens deixem anar.
I tot d'una, estem renovats.
Ha desaparegut!
És increïble! Era màgia!
Què passa?
Mireu els núvols!
És màgia.
S'esvaeixen.
Què és, això?
És el sol, reina.
Quin bo.
És preciós!
El sol!
Calia seguir-la per trobar el teu destí.
Això era més important.
Vinga, Adele. Tornem a casa.
Ha sortit al carrer!
Sí.
El soldat?
Es va morir.
Vostè es va morir.
Vol…?
Vol dir…
El nen!
Peter.
És… la meva germana.
- Ets… - Vaja…
- De primer, no… - Ets viu! Ets aquí!
I som família!
Peter!
Està prou bé.
Visca!
L'ha trobat!
Què fas?
Prou de saltar dels edificis!
La màgia ha funcionat!
Em sap greu haver-li fet mal.
Li demano perdó.
Ai, són lliris!
Gràcies, amic meu.
Mireu quin goig fa la vila.
No sembla la mateixa. Ho veieu?
Fa temps que és de visita.
Sí. I quan em disposo a marxar, em sembla… impossible.
El corall màgic es va despertar i va encalçar les ostres cridant:
"Fugiu, mol·luscos malvats! Fora!"
Ai, quina por que feia.
Gràcies.
Ha nascut una família.
D'on treu fils exòtics?
Tinc els meus secrets. Soc una dona de ciutat.
Fa més pijames per a la cabra? Se'ls cruspeix.
Sí, però li encanten.
Veniu, és calentó.
Pel que fa a l'elefanta,
viurà molt de temps,
prou per posar a prova la seva memòria.
Però mai s'oblida d'en Peter.
Com el podria oblidar?
Subtítols: Cristina Casas Peregrina