Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MAĐIONIČAREVA SLONICA
Brzina, duh,
i zbilja velika riba, tri junačka oruđa!
Čekaj. To nema smisla…
Brzina, duh i zbilja velika…
Trčim pred rudo.
Ako već pričam priču…
Moram vam objasniti sve.
Dakle, postojao je jedan grad, Baltese.
Da ste ga vidjeli…
Što sada i činite, dobro.
Bio je mjesto u kojem se sve činilo mogućim
ili čak čarobnim,
kao kad bi fontana poludjela.
Pogledaj!
Ili ova djeca koja rade nešto sofisticirano, čarobno…
Neprimjereno!
Uglavnom, vremena su se promijenila, kao i uvijek.
I kažem vam, nije bilo dobro.
Uslijedio je Veliki strani rat
nakon kojeg su ljudi u Balteseu prestali vjerovali.
Ništa nije izgledalo moguće ni čarobno,
a zatim su se pojavili oblaci.
Čudni oblaci koji nikad ne nestaju ni ne sniježe.
Grad je zapeo, ali uskoro će se osloboditi.
Zašto bih inače pričala ovu priču? Bila bi dosadna.
Petar je siroče kojega je odgojio stari vojnik.
Vojnik dobro poznaje borbu, poteškoće i opasnost,
pa obučava dječaka za takav život.
Ali dječak zna da postoji nešto više.
Petre, druga djeca imaju obitelji, ali kao siroče, imaš privilegiju.
Možeš se posvetiti vojničkom životu.
Pozor.
Evo novčića za danas.
Odi nam po ribu i kruh
prije svog marša.
Što stariji kruh, to bolje, da ti zubi budu snažni,
i sitna riba da se navikneš na glad.
Što smo mi?
Vojnici smo.
-Što je ovo? -Svijet.
A što je svijet?
Grub.
-Dobro jutro, gđo Taylor. -I tebi, Petre.
Idete li večeras u operu?
Svakako. Jedino u čemu uživam u ovom gradu.
Dobro jutro.
Petre, sačuvao sam ti prekrasan komad koji ne možeš odbiti.
Daj, poznaješ Vilnu.
Znam.
Stari kruh i sitna riba.
Oprezno!
Ne!
Petre, evo tvoje razočaravajuće ribe.
Ne!
Pripazi.
Što?
„Najdublja i najteža pitanja
koja bi ljudsko srce ili um mogli postaviti
odgovorit ćemo za jedan novčić.”
Jedan novčić.
Moram znati.
Vilna Lutz bit će ljut ako dođeš bez hrane.
Odakle si došla?
Kako znaš to?
Ali moraš se zapitati,
jedan dan bez hrane ili ostatak života bez znanja?
Živa je.
Što?
-Kako si… -Jedan novčić, jedno pitanje.
Oprezno.
Moja je obitelj umrla u ratu kad sam imao tri godine. Došlo je…
…do bitke.
Vilna Lutz spasio te i odgaja te kao vojnika.
-Što? -Znam.
Kad je otac umro, majka…
Bila je trudna. Znam i to.
Lutz mi je rekao da su tijekom poroda ona i dijete umrli, ali…
Ali sjećaš se?
Držao sam je. Znam da jesam.
Svoju sestru?
Svoju sestru.
Bila je tako mala i bila je…
Živa. Da.
-Zašto mi je rekao… -Ne.
Imaš samo jedno pitanje, budi oprezan.
-Hoću li je ikad vidjeti? -Stani! Stani i razmisli.
Smisli pravo pitanje, Petre.
Kako da je pronađem?
Da, dobro. Vrlo dobro.
A odgovor je…
slijedi slona.
-Šališ se. -Dobio si odgovor.
Da slijedim slona? Dao sam ti jedini novčić.
Odlučio si. Postavio si pitanje.
I prevarila si me.
Slijedi slona i pronaći ćeš je.
Ali ovdje nema slonova!
Baš kao što kažeš.
Večeras nemamo večeru zbog Gatare?
Da, ali znala je toliko toga o meni! O vama! Kako je…
Kako može znati za mene? Ni ja ne znam za sebe.
Rekla je da je moja sestra živa
i da slijedim slona.
Slon? Tvoja sestra?
Znam, gospodine. Rekli ste mi da je moja sestra…
Ne opet o ovome.
Tvoja jadna majka, tvoja sestra.
Obje su umrle.
Spasio sam te, to je sve što sam mogao!
Ali ja…
Gornja polica.
Kuhinjski ormarić.
KNJIGA BAJKI
Knjiga priča? Tko je Romain De Smedt?
Daj mi! Romain De Smedt izluđuje me.
Mladić s kojim sam služio, dobar dječak.
No noću čita knjigu koja ga podsjeća na dom,
na majku, na utjehu.
Morao sam ga izliječiti.
Ukrao sam De Smedtovu knjigu.
Što?
Uspjelo je.
Bez knjige pretvorio se u najstrašnijeg vojnika u vojsci.
-Zašto mi govoriš to? -Ako ima utjehe, ima nevinosti.
A gdje ima nevinosti,
ne može biti vojnika.
Petre, danas,
ispričali su ti bajku.
Jednako lažnu kao i svaku iz ove knjige!
Nema slonova.
Da ima slonova,
odmah bih ih ugledao!
Čuješ li to?
Nekakva pomutnja.
Daj mi dalekozor.
To su samo mačke.
Dalekozor, Petre.
Dalekozor! Petre!
Nevjerojatno.
Pametno.
To je pametna strategija.
Da bar mogu naći obrazac.
Vrijeme je za marš.
Idi. Marširaj.
Kruh je ustajao, ribe manjka
Život nije bajka
Kruh je ustajao, ribe manjka Život nije bajka
Krznene šapice.
Oštre kandže.
…bajka
Kruh je ustajao, ribe manjka Život nije bajka
Što si stavio u ovo?
Kurkumu.
Zbilja? Tijekom večere?
Sredit ću to.
Ispričavam se. Petre?
Obično smo pošteđeni marširanja tijekom večere.
Da, gospodine. Danas moram više jer sam potrošio novac na Gataru.
Što su ti rekli?
Da slijedim slona
koji ne postoji.
Da.
Što ako postoji?
Leo Matienne!
Mojoj je ženi dosta mojih propitkivanja.
Slon će me odvesti do sestre.
Petre! Marširaj, smjesta!
Dijete ne bi smjelo tako živjeti, stalno marširati.
Ne tiče nas se, Leo.
U isto vrijeme na drugom kraju grada,
trajala je predstava s…
Ne, ne s tim tipom!
Uvodna je točka mađioničar.
Puno vam hvala.
Ne ide dobro.
Tajanstvenost i čuđenje!
-As karo! -Ne.
Obruči Delirija!
Ne!
Imam još jedan trik.
Izvrsna vijest!
Trebam dobrovoljca.
Gospođo, molim vas.
Molim vas.
Sjednite, gospođo.
Možemo li samo obaviti to?
SLAVNI ČAROBNJAK
Čarobnjaku ne ide magija,
ali i da ide, shvaća da ovoj publici ne bi bilo stalo.
I to presuđuje.
Odlučuje isprobati snažnu čaroliju,
koja će oživjeti cijeli Baltese.
Jedan elegantni, nevidljivi trenutak istinite promjene.
Sad!
Kao što rekoh, ne ide mu baš magija.
Objasnit ću!
Imaš li ime?
Što? Što je…
Što se dogodilo šatoru koji je bio tu jučer?
Nije bilo šatora jučer.
Nekoć je bilo. Možda je bilo rublje.
-Ili šešir. Volim šešire. -Divno.
Znate li gdje je šator? Gatara!
-Jeste li ga vidjeli? -…slon.
Slon? Što? Čekajte!
Slon? Gdje je?
-Zatvorili su je. I Čarobnjaka. -Baš kao što je rekla.
Tko? Što?
Slonica je došla.
A to znači da moja sestra živi!
Živa je! Živa je, gđo Taylor!
Divno!
Slonica je ovdje!
SLON!
Slon?
Slonica je ovdje!
-Slon… -Slon!
-Da, slon!
Znao sam da će doći!
-Znao sam da će doći. -Jesi?
Ne, ali osjećao sam snažnu i nerazumnu nadu.
Ponekad je to dovoljno.
Negdje je zatvorena, ali moram doći do nje.
Dogovorit ću zamjenu ili se ušuljati ili se boriti.
Da.
Bi li mi dopustio da pomognem?
Ali kako?
Razgovarat ću s Groficom i njenim savjetnicima, a ti i ja…
Riješit ćemo to skupa.
Stvarno?
Stvarno.
Naredniče Lutz?
Gospodine!
Naredniče Lutz!
Gospodine!
Slonovi? Bajke? Lažna nada!
Ne.
Što?
Ne, gospodine. Slonica je došla!
-Slonica! -Slonica ti neće pomoći!
Ali sigurno je istina! Moja je sestra živa!
I sjećam je se.
Nemoguće! Umrla je pri porodu.
Ne! Sjećam se.
Gospodine,
jeste li mi lagali?
Što to govoriš?
Govorim da živi i da ću je pronaći.
Da.
Dobro,
i…
Otvori se!
Što?
Dakle, sloboda!
To nije korisno.
-Zašto ste mi učinili ovo? -Molim…
-Nisam! -Itekako jeste.
-Pozvali ste me. -Bila je nesreća.
Besmislica! Namjerno ste mi zgnječili nogu!
Ne! Trebali su biti…
Ljiljani. Tako je, buket ljiljana.
Što je ovo?
Nemam pojma! Nečuveno je! Odmah uklonite to.
Odmakni se, čarobnjače!
Ja sam samo zabavljač!
Ne zabavljam se.
-To su samo trikovi. -Napad.
Kako mogu namjerno stvoriti slona kad ne mogu ni pobjeći iz zatvora?
Gledajte. Sloboda!
Bob, meni najmanje draga mahunarka.
Iza rešetaka ste gdje pripadate.
Pobrinut ću se da ostanete ondje.
Prsa gore, ramena unatrag. Diši.
Izravno, ali pristojno. Snažan, ali pun poštovanja.
Znoj i muka.
Grofica je poštena i mudra, ali nitko se ne sjeća kad se nasmijala.
-Zna pjevati! -Zna li pjevati?
Kapetane Matienne?
Hvala, Grofice. Došao sam pitati gdje je slonica.
Tko te poslao?
Je li ti se obratila strana sila?
Ne. Kao kapetan čuvara, moram znati.
Slon je opasan. Ne znamo odakle je došao.
Slon je kriminalac i tako ga tretiramo.
Kriminalac? Ne.
-Ovo je možda tek prvi napad. -Što?
Moramo očekivati druge zvijeri!
Deve! Kazuare! Krokodile!
Naredili smo Čarobnjaku da je ukloni! Kaže da ne može!
Zato je planiramo uništiti!
Nisam to odlučila.
Ako dječak baci kamen kroz prozor, krivite li kamen?
Govorimo o slonovima.
-Govorite o ubojstvu! -Slon je počinio zločin!
Slon nije kriv nizašto osim što je slon!
Razmotrit ću ovo do sutra.
Ali reći ću, kapetane Matienne,
vrlo ozbiljno shvaćam sigurnost našeg grada.
Možda ćemo je se morati riješiti.
-Tako je. -Slažem se.
-Jedino razumno rješenje. -Tako je.
Leo Matienne vidi još jedan način da spasi slonicu.
Kralj.
BRZOJAV
Zna dvije stvari.
Prvo, Kralj nikad nije bio u Balteseu.
…preko zida palače, sletjet ću sigurno u opkop.
To je nemoguće! Sviđa mi se!
Drugo, Kralj voli kad ga zabavljaju.
Samo da ga zabavljaju
i nikad da ga ne zabavljaju.
Volim vas, gospodine!
Tko želi nugat? Volite nugat?
I liječnika. Pa će ponoviti. Sjajno.
„Slonica je pala kroz strop i udarila staricu.”
Šališ se? Idemo!
Kralj!
Njegovo Veličanstvo želi vidjeti slonicu!
-Kralj? -Dolazi ovamo?
Vidjeti slonicu?
-Izvanredno! -Pripremimo se!
I tako dalje!
-Petre, što radiš? -G. Matienne?
Došao bih po tebe. Rekao sam da ću ti pomoći.
Valjda samo…
Nisam naviknuo na to.
Pomoć.
Hajde.
Ajme! Radite ovdje?
To je za slonicu?
Kapetane, sve je spremno?
Da!
Tako je! Ja sam Kralj!
Hej, svi su ovdje!
Ima grickalica!
Ovo je najbolje, zar ne?
Znam! Da sam barem bio ondje.
Hej, to je ona.
Počujte.
A sada, slonica.
Ovdje si!
Ajme meni!
Kako li je samo velika!
Ajme. Vidi ti to.
Moram priznati, veličanstveno je stvorenje.
Itekako jest.
-Djeluje uzrujano. -Nešto nije u redu.
Njezino oko.
Mogu li lanci izdržati?
Zaštitite ih!
Upucajte je!
Ne!
Spustite puške! Petre.
-Petre! -Dobro sam.
U redu je.
Dođi.
U redu je.
Hej.
Mladiću.
Petar, gospođo.
Petre, zahvalna sam.
Želim da se brineš o mojoj slonici.
Slonica ostaje ovdje?
Ne, hvala, gospođo.
Mali ima petlje. Sviđa mi se!
Slonica me mora odvesti do moje sestre. To mi je sudbina.
„Sudbina.”
Moram zamoliti da mi je date.
Slonica je opasna, Petre. To je nemoguće.
Volim nemoguće stvari.
Što ako Petar učini tri nemoguće stvari
u zamjenu za jednu?
Tu smo tri dana.
Svaki ću dan odabrati nešto nemoguće,
a ako sve učini i dokaže svoju snagu, bla bla,
dobit će slonicu.
Ako ne, vodim je sa sobom.
Nisam sigurna…
Dogovoreno! Sjajni ste, Grofice.
Ovo mi se mjesto sve više sviđa, gdje god da smo.
Prvi nemogući zadatak jest…
borba!
-Borba? -Naravno!
Tko ne voli borbu?
A nemoguća je borba najbolja, ne?
-Bez sumnje. -Slaže se! Rekao sam vam.
Ima ideju o slonici i sudbini i…
Sviđa mi se! Sutra će se boriti s mojim najsnažnijim vojnikom.
O, ne.
Pištolji ili sablje?
Sablje! Obožavam ga! Daj mu moju sablju.
Tvoja je.
Ako te ne ubiju. U tom ću je slučaju uzeti.
Petre, imaš li iskustva sa sabljama?
Ne, gospodine. Pomalo s metlama.
Nađimo se u trgovini. Naučit ću te.
Sutra, u podne.
Protunapad!
Izbjegavanje!
Da!
En garde!
Iskorak!
Protuudarac!
Da!
-Sve sam bolji. -Da.
-Ludost. Kako može pobijediti? -Što ako uspije?
Što ako?
Tvoja će nas pitanja dokrajčiti.
Oprostite, gospođo. Kako dvije riječi mogu biti tako opasne?
U rukama Lea Matiennea mogu.
Što ako uložimo svu ušteđevinu u patuljaste koze?
Savršen ljubimac.
Da su obučene da ne jedu podove i zidove.
Što ako uvezemo dobra s Dalekog istoka?
Uspjelo bi.
Da pošiljku nisu pojele koze.
Nisu jeli svilu.
Aha! Da, svila.
Vidiš svilu? Moj se muž htio njime ubiti.
Zove se padobran i postoje dokazi da radi.
-Je li ikad radio? -Ne.
Rezultati su bili strašni. Ali što da sam bio prvi?
Vježbat ću na lutkama.
Dobar dječak.
Neumoran i drag.
-Leo… -Ali nema ga tko voljeti.
Ne govori to.
I nas dvoje dolje, posve sami.
Ne, pokušali smo i nismo uspjeli.
Bog ne želi da imamo djecu, Leo Matienne.
Tko smo mi da kažemo što Bog želi?
Molim te.
Srce mi je odveć slomljeno. Ne podnosi tvoja pitanja.
Ali kako? Kako će se svijet promijeniti ako ga ne ispitujemo?
Ne može se promijeniti.
Svijet je ono što jest i oduvijek je bio.
Ne.
Ne vjerujem u to.
Jer je Petar ovdje pred nama
i traži da ga učinimo drukčijim.
Iskorak.
Protunapad.
SIROTIŠTE ZA DJEVOJČICE
Adela, draga!
-Jesi li dobro? -Sanjala sam slona.
Kako lijepo.
Snovi o slonovima posebno su dirljivi i znakoviti,
iako moram priznati da nikad nisam sanjala slona.
Slon me htio odvesti nekamo.
Ali ti pripadaš ovamo, drago dijete, gdje si na sigurnom.
Na sigurnom od čega?
Od svijeta.
Vidjela sam svijet, Adela, i bio je okrutan.
Zato sam te dovela u sirotište,
daleko od svega.
Nazvala sam te po tvojoj majci koja je sada u raju s tvojim bratom.
Imaju li slonovi imena?
Da. Sva bića imaju imena, draga.
Svi do jednog.
Slonica također sanja.
Sa svojom je obitelji…
i čuje svoje ime.
Negdje gdje je znaju i gdje je vole.
Nikako ne pripada ovamo.
Čini se nemogućim.
Hej.
U redu je.
Upoznali smo se ranije, s vodom.
To sam bio ja. Možda još ne znaš, ali…
Ovdje si da nađeš moju sestru.
Ne znam gdje je.
Da bih te osvojio, moram se boriti s vojnikom.
Ali umjesto toga mislio sam,
samo trebaš pokazati na kartu
i pokazati mi gdje mi je sestra.
Na karti.
Pokaži mi na ovoj karti gdje je.
Dobro?
Dobro.
Samo moraš pokazati…
Pokaži gdje je moja sestra.
Jesi li čarobna slonica koji govori?
Možeš li mi reći gdje je?
Možeš li govoriti? Samo reci. Reci.
Reci.
Možeš li reći?
Hej!
Pa…
Morat ću se boriti.
Trebao bih nastaviti vježbati.
Hvala.
-Što se događa? -Dječak se bori za slonicu.
Vrijeme je.
Ona je živa.
Petre!
Petre, posta breve pa moulinet! Zapamti, s okretajem!
Upoznaj svog protivnika.
O, ne.
Sjajno!
Ovo je narednik De Smedt!
De Smedt?
Potjera!
Još bolje!
Što da radim? Misli!
De Smedt, imaš li dječaka?
De Smedt?
Romain De Smedt, mladi vojnik s kojim sam služio.
Trebam knjigu!
O, ne!
-Trebam najveću ribu koju imate! -Petre?
-Što radiš? -Uzmite ovo zauzvrat.
-Bakalar! Veličanstven i svestran! -Molim vas!
O, ne!
Hvala!
Da!
Mislim da sam pobjegao.
Definitivno nisam!
Bakalar!
Veličanstven, svestran.
Pripremite fitilje. Situacija je eskalirala.
Postoji hijerarhija.
Moram se uvući među njih.
Eno ga!
Naredniče De Smedt!
Ovdje sam, naredniče!
Naredniče De Smedt!
De Smedt.
Naredniče De Smedt, tu sam!
Što je ovo?
Petre, ti si vojnik!
Sjeti se svoje obuke!
Knjiga! Pogledajte! Knjiga!
Moja knjiga.
Jedan veliki nalet čarolije
oslobodio je zmaja od zla
i svi su živjeli sretno do kraja života.
To je sve za večeras, mrkvice.
Mama, molim te. Još samo jedna.
Dobro, mrkvice. Jedna kratka.
Što se događa?
Učinio sam svašta.
U borbi.
Misliš li da se osoba može promijeniti?
Upravo sam vas pobijedio.
Mislim da je sve moguće.
Bravo, Petre!
Hura!
To! Petre!
Da!
Čudim se što je upalilo.
I ja.
Ispunio si prvi nemogući zadatak.
Izgubio si moju neprocjenjivu sablju i uništio stroj za ubijanje.
„Zdravo”, kaže g. Svinja. „Zdravo”, kaže g. Pijetao.
Ti si iznenađujuće čudan i opasan mladić i to mi se sviđa.
Hvala, gospodine.
Sutra, za drugi nemogući zadatak…
Letjet ćeš!
-Što? Letjeti? Ali… -Letjeti?
-Kako? -Halo? Treba biti nemoguće.
Pobijedio je Golijata. Da hvata jabuke?
-Osim toga, neki su skoro letjeli. -Što? Ja…
Zar ne? Skoro.
Sjajno.
Sutra u podne na trgu gledat ćemo kako leti
ili pada ili oboje.
Oboje bi moglo biti smiješno. Da krene i onda…
Naravno da ne. Ne.
Dakle, dotad…
Donijet ću ti vodu i onda ću naučiti letjeti
i onda ću te izvući odavde.
I možemo pronaći moju sestru.
Slonica ne razumije ljudski govor,
ali može prepoznati prijateljstvo.
Ne osjeća se dobro,
ali napokon osjeća nešto poput nade.
A nada se širi s jedne osobe na drugu.
-Pobjegao je kao munja! -Znam! Vidio sam svojim očima.
Dao mi je ovaj mač u zamjenu za bakalar.
-Jedva čekam sutra. -Doći ću rano da imam dobro mjesto.
Držao je knjigu kao knjižničar!
-Tko zna što slijedi? -Može biti bilo što.
Slonica!
Sestro! To je slonica!
U hortenzijama?
U gradu!
Slonica se pojavila pod čarobnim okolnostima!
Moramo ići.
Ne! Ne idemo u grad. Nije sigurno. Nešto te može povrijediti.
Ali moj san. Ovo je znak.
Ne vjerujem u znakove.
Da, vjeruješ.
Da. Zapravo zbilja vjerujem u znakove.
Dobro, draga.
Možda ne razumijete.
Noge su mi bile zgnječene!
Radi slonice!
Da, dolazi ovamo svaki dan.
Svaki dan.
Vidi tko se vratio.
Izdajice.
-Noge su mi bile zgnječene! -Idi po pomoć.
-Zgnječila me slonica! -Znam da vam je slonica zgnječila noge.
Ali po posljednji put,
htio sam stvoriti buket ljiljana.
Priznajte da ste mi zgnječili noge.
Bila je nesreća. Htio sam buket ljiljana.
Ljiljani!
Prestanite s time! Prestanite.
Petre…
Petre, prestani. Prestani istog trena!
-Gospodine… -Vojnici ne lete! Zabranjujem to!
-Gospodine… -Ne!
Slušaj me sad.
Imao si sreće s De Smedtom,
ali ovo, ovo letenje…
Nemoguće je.
Pobijedio sam i vjerujem da ću letjeti!
Vjerujem da ćeš pasti. Mrtav.
Mrtav kao tvoja sestra!
Gledajte me!
Petre, što je bilo?
Sutra moram letjeti,
ali nemam pojma kako.
Vilna kaže da ću umrijeti. Kao da ne znam!
Kao da već ne znam to.
Moram letjeti sutra. Moram.
Uđi. Moraš jesti.
Razgovarajmo.
Jedi.
Kako se ovo zove?
Varivo, dušo.
Dobro, Petre, što se tiče letenja…
Molim te, budi blizu.
Bok, dušo.
Čim vidiš slonicu,
vraćamo se u sirotište gdje smo sigurne.
Trebate pomoć s prtljagom?
Brzo, dušo. Brzo.
Sad vidiš zašto ne putujemo u grad, Adela.
Opasnost na svakom koraku.
Petar.
Petre, gdje si?
Halo?
Da sam barem zadržala dječaka.
Povlačimo se u garnizon.
Svi u garnizon!
Idi!
Bježi!
Povlačenje!
Povucite se!
Halo?
Slušaj. Moraš otići odavde.
Povlačimo se u garnizon.
Njihova majka?
Povedi ih. Nađimo se ondje.
Ja sam vojnik. Ne znam se brinuti za novorođenče.
Naravno. Samo dječaka onda.
Molim te, ne mogu sama.
Dobro. Ali moraš odmah otići.
Skupit ću stvari za bebu i doći u garnizon. Idi!
Trebao sam uzeti oboje.
Žao mi je, mladiću.
Ali čuvat ću te. Ja sam vojnik.
Petre.
Dječaka sa sobom…
Garnizon!
Ima li još koga?
Nema više preživjelih!
Nije sigurno, Sestro! Neprijatelj dolazi!
Da sam barem zadržala dječaka.
Novi dan.
Hej, ljudi! Zdravo!
Novi nemogući zadatak.
I isti nemogući Kralj.
Sjajan dan za gledanje klinca kako leti, ne? Ni oblačka na…
Zanemari.
Šteta je, zbilja,
jer kad malo preplanem,
postanem neodoljiv.
Još sam Kralj, zar ne? Nisam propustio puč.
Smije li se ikad?
Nikad?
Baš nikad?
Ne otkad joj je brat umro u ratu.
Ajme meni.
Da!
Rekli su da će slonica biti tu. Vidiš li je?
Budi blizu, draga.
Ne, ostani uz mene!
Kako ste?
Da, to sam ja!
Dobro. Da vidimo nešto nemoguće. Gdje je klinac?
Gore!
To se ne čini pametnim.
-Bit će dobro. -Da, naravno.
Ne.
Ne!
-Što je? -Dječak se okliznuo.
Ne!
Drži se!
A sad ću letjeti!
Skočit će!
Ovo je bila fantastična ideja!
Pronaći ću je.
Sad, Petre!
Ajme.
Znao sam! Znao sam da mali može letjeti!
Da!
Moguće je!
Ti letiš, Petre!
Ti letiš!
Što je moguće? Moguće je!
Moguće je! Petre!
On leti!
Petre!
Oprosti! Ispričavam se!
Nevjerojatno, Petre!
Bravo, Petre! Sjajno!
Petar!
To!
Da!
Dobro, letio sam! Što je sljedeće?
Ispunio si drugi nemogući zadatak, na korak si od posjedovanja slonice!
Ne zvuči sjajno kad kažem naglas. Puno čišćenja. Ogromna je. U redu.
Za treći nemogući zadatak…
Nemam ga još.
Ne, ja sam spontani kralj, znate?
Padaju mi ideje na pamet u hodu.
Uvijek iznenađujući ishod.
To je šala. Bože, to je dosjetka, ali…
Ne. Oprosti. Odstupi.
Namjeravam reći nešto nevjerojatno.
Jesi li spreman?
Tvoj treći nemogući zadatak…
Nasmijat ćeš Groficu.
Što?
Uvijek ista reakcija. Razumijete li što znači „nemoguće”?
Ne, negacija. Mogu, srednji dio. Nešto…
Nemam pojma, ali to znači
nemoguće!
Ovaj je klinac odličan. Ako itko misli da je bolji,
skakat ćete s katedrale u šatoru.
Zapamtite to.
Prestanite brinuti i smislite tko će mi donijeti sladoled.
S pekan orasima.
Netko? Zašto svi stojimo ovdje?
Adela!
O, moj Bože.
Zdravo.
To sam ja, iz sna. Sjećaš li se?
Ovdje sam. Možeš li mi reći zašto?
Ovo je možda zbilja nemoguće.
Ona se nikad ne smije.
Nikada.
Možda mi daju da opet skočim.
Mogu napisati vic.
Molim?
Vjerojatno nisi baš duhovit.
Da, i siguran sam da si ti urnebesna.
Žao mi je. Nije mi nalik reći nešto tako uvredljivo.
Nikad nisam udarila nikoga. Molim te, oprosti.
-Ali ja… -Evo te! Tražila sam te posvuda.
Jesi li dobro?
Da, Sestro.
Sad kad si vidjela slonicu…
Zdravo, gospođo.
Je li ti išta rekla?
Ne.
Jako dobro, dušo!
Sad možemo kući.
Ali, Sestro…
Naspavat ćemo se i vratiti se onamo kamo pripadamo.
Ponekad se zbunim, Petre,
stvari mi budu nejasne.
Želim da znaš
da mi je potpuno jasno
što sada moram reći
Imaš pravo.
Bila je živa.
Djevojčica je bila živa.
Mogao sam je spasiti.
Ostavio sam je.
Trebali smo se naći u garnizonu,
ali došlo je do eksplozije.
Nisam mislio da ću se moći brinuti za oboje.
Ja sam vojnik, Petre.
Što ja znam o novorođenčetu?
Donosimo odluke
u ratu, u životu.
Imamo samo trenutak.
Mogao sam spasiti oboje.
Nisam.
I lagao sam
jer ti nisam htio nanijeti još više boli.
Tako mi je žao.
Gospodine…
jeste li je vidjeli mrtvu?
Moju sestru?
Ne.
Onda je sve moguće.
Pa…
Govorio si o nemogućim slonovima…
i imao si pravo.
Gospodine?
Stajao si pred nemogućim protivnikom
i pobijedio si.
A danas,
vidio sam te kako letiš!
To si ti, moj dječače.
Ti.
Ti si ono što je moguće.
Još jedan zadatak sutra.
Ispričaj mi vic.
Konj je ušao u bar. Možda ne može ući.
Ne! To nije smiješno.
Ne.
O, da.
Da!
Da, to je smiješno!
Madam LaVaughn,
lagao sam vam.
Napokon priznanje.
Ne, nisam vas htio ozlijediti ni učiniti da se slonica pojavi,
ali nisam ni htio ljiljane.
Kad sam stajao na pozornici, suočen s vama i vašom nevjericom,
srce mi se slomilo.
Čak i sad, vidite magiju pred vama, stvari koje nastaju ni iz čega.
Doduše, slomljenu magiju, nespretnu, slučajnu, ali…
magiju.
Na što samo kažete, „Prestani.“, kao da je neka smetnja.
Što se dogodilo ovdje?
Te sam noći pokušao začarati vas i sve ostale,
kako biste ponovno vjerovali,
da vam bude stalo do magije, jer su izvanredne stvari moguće.
Ako vjerujete!
Ali nisam se smio upuštati u tako moćnu čaroliju
jer nisam baš dobar mađioničar.
Htio sam tajanstvenost i čuđenje.
Stvorio sam katastrofu.
Znam.
Znam da se brineš zbog Grofice,
ali imam sjajnu šalu.
Sve je pod kontrolom. Vjeruj mi.
Hej!
Ne shvaćaš me ozbiljno. Opasan sam čovjek.
Pobijedio sam diva, skočio sa zgrade.
Dobro. Poslije će biti vremena za zezanje.
Moramo se usredotočiti na zadatak, ali…
Jedva čekam da te izvučem odavde.
Zabavit ćemo se i doživjeti pustolovine…
tražeći moju sestru.
Je li ovo tvoja obitelj?
Petre!
Petre.
Hej, probudi se. Vrijeme je.
Svi su ovdje, Petre. Treći zadatak.
Ovo će biti zanimljivo.
Sigurno ti nedostaju. Mislio sam da me vodiš mojoj obitelji.
Moram te vratiti tvojoj.
Vrijeme je za treći nemogući zadatak!
Hoće li mali napokon osvojiti slonicu?
Da, hoću.
Ako u bilo kojem trenu čujem Groficu da se smije,
odlaziš sa slonicom.
Nastavite.
Bili jednom poljoprivrednik i ribar.
-Zajedno u polju. -Dobar početak. Klasika.
Odjednom čuju čudan graktavi zvuk,
pogledaju prema jezercu i vide kokoš.
Kokoš ima nit
i uvlači i izvlači nit iz usta
žabe koja je uz jezero,
gore i dolje s niti u žabljim ustima.
Ribar kaže, „Zašto misliš da kokoš to radi?”
Poljoprivrednik mu kaže,
„To je isto pitanje kao i uvijek, zar ne?”
„Zašto je kokoš vezla na mjestu?”
Razvalio je! Smiješno, Petre!
Shvaćam.
Zašto je kokoš… Jer zvuči kao…
Čekajte.
To nije pravi smijeh.
Ako nećete shvatiti ovo ozbiljno, Grofice, čemu sve ovo?
Oprosti, mali, nisi uspio.
O, Petre.
Ne.
Što? Ne?
Morate mi je dati,
ali ne zbog mene, nego zbog nje.
Cijelo vrijeme želim slonicu da pronađem svoju obitelj,
ali ona ima obitelj i oteta im je.
Petre, a tvoja sestra?
I slonica možda ima sestru.
Zašto je moja važnija?
Znam da šala nije uspjela,
ali molim vas, slonica nije htjela doći ovamo.
Moramo je poslati kući.
Ne.
Čovječe, skoro si me uvjerio. Ali ne.
Imao si posljednji zadatak, ali ne vidim da se smije.
Zgrabite slonicu i idemo.
Ne!
Dobro, znam. Ovo je nemoguće.
Ali što ako nije?
Razmislite na tren.
Sjetite se svega nemogućega što ste učinili,
a vjerojatno je toga mnogo.
Jeste li ikad prošli to sami?
Naravno da ne. To bi bilo apsurdno.
Petar se borio i letio i prkosio kralju
i možda se osjeća usamljeno.
Ali nije.
Nitko nije. Zapamtite to.
O, ne.
U redu, mali, uspio si.
Što? Stvarno?
Ali to je bila slonica.
Smije se, zar ne? Samo sam to htio.
Stvari su nemoguće samo do trena kad više nisu.
Slonica je tvoja, Petre.
Što?
Slavna pobjeda!
To!
Uspjeli smo!
-Kako ćemo je vratiti kući? -Brodom!
Cepelinom?
Većim slonovima preko planine! Činilo se dobro dok nisam izrekao.
Čarobnjak!
Probudite se.
Dječak kaže da slonica mora ići kući.
Morate učiniti da nestane.
Vidjeli ste što se dogodi kad čaram. Imamo sreće što nije bilo gore.
Gospodine, slonica zaslužuje biti s obitelji.
Da, to je divna ideja, ali pogledaj oko sebe.
Moja je magija neuspjeh!
-Neuspjeh? -Ne mogu!
Glupost!
Doveli ste slonicu kroz krov
i ne shvaćate li da ste nešto započeli?
Upravo ono što ste htjeli.
Hej, čarobnjače! Pošaljimo veliku gospođu kući!
Vjerujem da možete izvesti čaroliju.
Samo vi možete ispraviti ovo.
Sestro!
Sestro, molim te.
U snu sam je trebala slijediti.
Ne vjerujem u snove.
Da, vjeruješ.
Da. Zapravo zbilja vjerujem u snove.
Dobro.
Situacija se razvija.
Moramo se pridružiti bitci.
Hej, u redu je.
U redu je.
Čuo sam da je ovdje bilo drugačije.
Bilo je svjetla, života, nade.
Savršen grad u kojem bi slonica mogla nestati.
Ovo je moj dom,
ali nije njezin.
Teško je izgubiti prijatelja.
Moramo se oprostiti.
Čarobnjak ju je doveo
i vjerujem da je može poslati kući!
Vjerujete li?
Tako će se postići cilj.
Molim vas, gospodine.
Vjera je velika i nevidljiva stvar.
Obuzme nas poput sna.
Mučimo se uz rubove, borimo se iz razloga koje ne znamo…
dok, kao i kod sna,
izgubimo sebe.
Stajemo i obnovljeni smo.
Slonice više nema!
Ne mogu vjerovati, vidio sam magiju!
Što se događa?
Pogledajte oblake!
Magija.
Razvedrava se!
Što je to?
To je sunce, dušo.
Dobro je.
Predivno je!
Sunčev sjaj!
Trebao si je slijediti do svoje sudbine.
Ovo je bilo važnije.
Hajde, Adela. Idemo kući.
Gospodine, vani ste!
Da.
Vojnik?
Bila si mrtva.
Ti si bio mrtav.
Jesi li…
Misliš…
Dječak!
Petre.
Ovo je…
Moja sestra.
-Ti si… -Pa…
-Kao prvo… Samo da kažem… -Živ si! I ovdje!
I obitelj!
Petar!
Sjajno.
To!
Pronašao ju je!
Čemu to?
Bez skakanja sa zgrada!
Čarolija je uspjela!
Žao mi je zbog boli koje sam vam nanio.
Molim vas za oprost.
O, ljiljani!
Hvala ti, prijatelju moj.
Pogledajte ovo mjesto sad.
Grad je obnovljen. Vidite li?
Već ste dugo u posjetu.
Znam, ali kad god pokušam otići,
čini se…
nemogućim.
U tom se trenu čarobni koralj probudio
i otjerao kamenice vičući…
„Gubite se, zli mekušci!
Odlazite!”
To je bilo strašno.
Hvala.
Nastala je cijela obitelj.
-Kako nađeš egzotični konac? -Imam svoje tajne.
Ja sam gradska dama.
Nije valjda još jedna pidžama. Samo ih jede.
Da, ali voli ih jesti.
Hajde, dok je vruće!
Što se tiče slonice,
ona živi jako dugo,
dovoljno da i slonovsko pamćenje stavi na kušnju.
Ali naravno, ona nikad ne zaboravi Petra.
Mislim, kako bi mogla?
Prijevod titlova: Ivana Kužić