Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
TAIKURIN NORSU
Nopeus, sisu -
ja tosi iso kala: sankarin kolme työkalua!
Hetkinen. Ei tässä ole…
Nopeus, sisu ja tosi iso…? Menin asioiden edelle.
Jos aion kertoa tämän tarinan, minun täytyy aloittaa kauempaa.
Olipa kerran kaupunki, Baltese. Oi, olisittepa nähneet sen!
Ja nythän näettekin, joten… hyvä!
Täällä kaikki tuntui mahdolliselta -
ja jopa taianomaiselta, kuten tuo vedellä riehuva nainen.
Katso tätä!
Tai nämä lapset, jotka tekevät monimutkaisia, maagisia,
sopimattomia…
Oli miten oli, ajat muuttuivat, kuten yleensäkin.
Ja uskokaa pois, se ei ollut hyvä juttu. Tuli Suuri ulkomainen sota,
ja sen jälkeen Baltesen väki vain menetti uskonsa.
Mikään ei enää tuntunut maagiselta. Sitten pilvet vyöryivät taivaalle.
Oudot pilvet, jotka eivät rakoilleet tai sataneet lunta.
Kaupunki on jumissa, mutta pian asiat lähtisivät rullaamaan.
Miksi muuten kertoisin tätä? Sehän olisi umpitylsää.
Peter on orpo, jota kasvattaa muuan vanha sotilas.
Sotilas tuntee taistelut, vaikeudet ja vaarat,
joten hän kasvattaa poikaa niitä varten. Mutta poika tietää, että on muutakin.
Peter, muilla lapsilla on perheet. Orpona sinä olet etuoikeutettu!
Voit omistautua sotilaan elämälle. Huomio!
Tässä on päivän raha.
Hae meille heti kala ja leipä. Sitten alat marssia.
Vanha leipä on parempaa, koska se tekee hampaista vahvat.
Pieni kala totuttaa sinut nälkään. Koska mitä me olemme?
Sotilaita, herra!
Ja mikä tämä on? -Maailma.
Ja millainen maailma on?
Kova.
Huomenta, rouva Taylor. -Huomenta, Peter.
Menettekö oopperaan tänään?
Varmasti. Se on kaupungin ainoa hyvä puoli.
Huomenta!
Ai, Peter! Säästin sinulle upean kalan, josta et voi kieltäytyä.
Älä nyt. Tiedäthän Vilnan. -Tiedän. Vanhaa leipää ja pieniä kaloja.
Varo! -Ei!
Hei, Peter! Saat tämän säälittävän sintin.
Ei!
Katso eteesi.
Mitä?
"Syvällisiin ja vaikeisiin kysymyksiin,
joita ihmisen sydän tai mieli esittää,
vastataan täällä yhdestä kolikosta."
Yksi kolikko.
Tarvitsen vastauksen.
Huoltajasi Vilna Lutz suuttuu, jos palaat ruoatta.
Mistä sinä ilmestyit? Mistä tiedät?
Mutta vietätkö mieluummin päivän ruoatta vai loppuelämän epätietoisuudessa?
Hän elää.
Mitä?
Miten sinä…? -Yksi kolikko, yksi kysymys. Harkitse.
Perheeni kuoli sodassa, kun olin kolmevuotias. Käytiin tais…
Taistelu. Vilna Lutz pelasti sinut ja kasvattaa sinusta sotilasta.
Mitä? -Tiedän.
Kun isä kuoli, äiti… -Hän odotti lasta. Tiedän senkin.
Lutzin mukaan äiti ja vauva kuolivat synnytyksessä, mutta…
Mutta sinä muistat. -Pitelin tyttövauvaa. Tiedän sen.
Sisartasiko?
Sisartani. Hän oli kovin pieni, ja… -Elossa. Kyllä!
Miksi Vilna Lutz kertoi…? -Ei!
Saat vain yhden kysymyksen. Harkitse.
Näenkö häntä koskaan? -Seis! Harkitse ensin hetki.
Valitse oikea kysymys, Peter.
Miten löydän hänet? -Hyvä. Oikein hyvä. Ja vastaus kuuluu:
seuraa norsua.
Pilkkaat minua. -Sait vastauksesi.
"Seuraa norsua"? Annoin rahamme sinulle!
Teit valinnan. Kysyit kysymyksen.
Ja petkutit minua! -Seuraa norsua, niin löydät hänet.
Mutta eihän täällä ole norsuja!
Se on totta.
Eikö ole ruokaa, koska kävit ennustajalla?
Niin, mutta hän tiesi minusta paljon! Ja teistä!
Kuinka? En edes tiedä itse itsestäni mitään.
Sisareni kuulemma elää. Hän käski seurata norsua.
Norsua? Sisaresi? -Aivan, herra. Sanoitte, että sisareni…
Ei taas tätä.
Äitiparkasi. Sisaresi. He kuolivat.
Pelastin sinut, koska en pysynyt enempään!
Mutta minä…
Ylähylly.
Keittiön kaappi.
SATUKIRJA
Satukirja? Kuka on Romain De Smedt?
Anna! De Smedt kävi hermoilleni.
Hän oli nuori aseveljeni. Hyvä mies. De Smedt luki iltaisin tätä.
Se muistutti kodista, äidistä, mukavuuksista.
Hänet piti parantaa moisesta! Siksi varastin kirjan.
Mitä?
Ja se toimi! Ilman kirjaa hänestä tuli armeijan kovanaamaisin sotilas.
Miksi kerrotte tämän? -Mukavuus luo viattomuutta.
Missä on viattomuutta, ei voi koskaan olla sotilasta.
Peter, tänään sinulle kerrottiin satu.
Yhtä tekaistu tarina kuin tämän kirjan sadut!
Ei ole mitään norsua!
Jos täällä olisi norsuja, huomaisin ne välittömästi!
Kuuletko?
Jotain tapahtuu. Anna kaukoputki.
Kissat ne vain siellä. -Kaukoputki, Peter. Kaukoputki! Peter!
Huikeaa. Oikein fiksua.
Hyvä strategia.
Mutta millä logiikalla? Peter, marssiaika.
Nyt. Mars, mars, mars.
Sinttejä, känttyä
Elämä on tylyä
Sinttejä, känttyä Elämä on tylyä
Sinttejä, känttyä… -Pörröiset pikku tassut.
Veitsenterävät kynnet.
Mitä tässä on?
Kurkumaa. -Nytkö? Ruoka-aikaan?
Hoidan asian.
Anteeksi? Peter?
Yleensä säästymme marssimiselta ruoka-aikaan.
Kyllä, herra!
Sain lisämarssia, koska käytin ruokarahat ennustajaan.
Mitä ennustaja sanoi?
Käski seurata norsua, jota ei ole olemassa.
Vai niin.
Entä jos olisi?
Leo Matienne!
Vaimoni on väsynyt jossitteluuni.
Norsu vie minut sisareni luo. -Peter! Marssia! Nyt!
Ei tuo ole lapsen elämää. Loputon marssiminen.
Se ei kuulu meille, Leo.
Täsmälleen samaan aikaan kaupungin toisella puolen alkoi näytös, jossa…
Ei, ei tuo tyyppi! Ensimmäisenä lavalle astuu taikuri.
Kiitos paljon!
Tämä ei suju hyvin.
Mystiikkaa ja ihmeitä!
Ruutuässä. -Ei.
Aistiharhojen renkaat!
Ei!
Teen nyt viimeisen temppuni.
Loistouutinen!
Tarvitsen vapaaehtoisen. Rouva, tulisitteko?
Pyydän.
Istukaa, rouva.
Hoidathan tämän nopeasti?
KUULUISA TAIKURI
Taikuri ei ole erityisen taitava,
mutta hän tietää, että vaikka olisi, yleisö ei välittäisi.
Se on viimeinen pisara.
Hän päättää yrittää voimakasta loitsua,
joka herättäisi koko kaupungin eloon.
Yksi upea, mutta näkymätön, valtavan muutoksen hetki.
Nyt!
Kuten sanoin, hän ei ole kovin taitava. -Voin selittää!
Onko sinulla nimeä?
Mitä…? Kuinka…?
Hei! Minne se eilinen ennustajan teltta katosi?
Ei siinä ollut telttaa eilen. Joskus oli. Tai ehkä se oli pyykkiä.
Tai hattu. Ne on kivoja. -Kiva!
Tietääkö kukaan teltasta? Ennustaja!
Näittekö telttaa? -…norsu.
Norsuko? Mitä? Hetkinen! Puhuitteko norsusta? Missä se on?
Se vangittiin. Kuten taikurikin. -Aivan kuten hän sanoi!
Kuka? Mitä?
Norsu on tullut. Se tarkoittaa, että sisareni elää!
Hän elää! Hän elää, rouva Taylor!
Oi, ihanaa!
Norsu on tullut!
NORSU!!
Norsuko?
Norsu on tullut!
Norsu! -Norsu! Kyllä, norsu!
Tiesin, että se tulisi!
Tiesin sen. -Tiesittekö?
En, mutta toivoin kohtuuttoman kovasti. Joskus se riittää.
Norsu on vankina jossain, mutta minun pitää hakea se.
Lahjon tai hiivin tai taistelen tieni sisään.
Aivan! Mutta saisinko auttaa?
Miten? -Puhun kreivittärelle ja hänen väelleen.
Ja sitten me kaksi keksimme jotain.
Oikeastiko? -Kyllä.
Kersantti Lutz? Herra!
Kersantti Lutz!
Herra!
Norsuja? Satuja? Turhaa toivoa!
Ei.
Mitä?
Ei, herra. Tänne on tullut norsu!
Norsu! -Mitä apua norsusta on?
Mutta sen täytyy olla totta! Sisareni elää! Ja minä muistan hänet.
Mahdotonta! Hän kuoli synnytykseen. -Ei! Muistan hänet!
Herra, oletteko valehdellut minulle?
Mitä tarkoitat?
Siskoni elää ja etsin hänet.
Hyvä!
No niin.
Ja auki!
Hei, mitä…?
No niin. Vapaus!
Tämä ei auta lainkaan.
Te! Miksi teit tämän minulle? -Pyydän…
Enhän! -Todellakin teit! Pyysit minut lavalle!
Se oli vahinko. -Hölynpölyä! Murskasit jalkani norsulla!
En! Sen piti olla -
liljoja. Sen piti olla liljakimppu. -Hei! Mitä nämä ovat?
Ei aavistusta! Merkillistä. Viekää ne pois.
Kauemmas, velho!
Olen vain huvittaja! -Minä en ole huvittunut.
Teen temppuja! -Pahoinpitely!
Miten osaisin loihtia norsun, kun en pysty edes pakenemaan sellistä?
Katsokaa! Vapaus!
Voipapuja. Palkokasveista kauheimpia. -Sinä kuulutkin telkien taakse.
Varmistan, että pysytkin siellä!
Ryhdikäs asento. Hengitä.
Suorapuheinen, mutta kohtelias. Jämäkkä, mutta huomaavainen.
Hikinen ja pahoinvoiva.
Kreivitär on reilu ja viisas. Hän ei ole nauranut miesmuistiin.
Hän osaa laulaa! -Vai osaa?
Niin, kapteeni Matienne? -Kiitos, kreivitär.
Missä norsua pidetään? -Kuka sinut lähetti?
Oletko vieraan vallan asialla? -En. Kaartinkapteenina minun tulee tietää.
Norsu on vaarallinen! Sehän tuli tyhjästä!
Norsua kohdellaan kuin muita rikollisia. -Rikollinenko? Ei!
Tämä voi olla vasta alkua! -Mitä?
Varaudutaan uusiin eläiniskuihin! Kameleita! Kasuaareja! Krokotiileja!
Käskimme taikuria kadottamaan norsun! Hän ei muka osaa.
Niinpä aiomme tuhota sen! -En ole päättänyt sellaista.
Jos poika rikkoo ikkunan kivellä, onko se kiven syy?
Nyt puhutaan norsuista!
Te puhutte murhasta! -Norsu teki rikoksen!
Norsu on syyllinen vain norsuna oloon!
Harkitsen asiaa huomiseen.
Mutta muistakaa, kapteeni Matienne, että kaupungin turvallisuus on vakava asia.
Norsusta on ehkä pakko hankkiutua eroon.
Kannatetaan! -Näin on!
Se on ainoa järkiratkaisu. -Kyllä!
Leo Matienne keksi kuitenkin keinon pitää norsu elossa.
Kuningas!
SÄHKE
Hän tietää kaksi asiaa.
Yksi: kuningas ei ole ikinä käynyt Baltesessa.
…palatsin muurin yli ja laskeudun turvallisesti vallihautaan.
Sehän on mahdotonta! Mahtavaa!
Kaksi: kuningas kaipaa huvituksia.
Ainaista huvia. Hän ei ikinä halua olla tylsistynyt.
Olette mahtavia! Hei, maistuuko konvehti? Haluatteko?
Hae myös lääkäri. Pojat kokeilevat uusiksi.
"Norsu putosi katon läpi ja osui vanhaan rouvaan."
Oikeastiko? Mennään!
Kuningas!
Majesteetti haluaa nähdä norsun! -Kuningasko?
Tulee tänne? -Norsun takia?
Tavatonta! -Pitää valmistautua!
Ja niin pois päin!
Peter, mitä sinä teet? -Herra Matienne?
Olisin hakenut sinut.
Sanoinhan, että auttaisin sinua. -En taida olla…
En ole tottunut sellaiseen. Apuun.
Tulehan!
Oletko täällä töissä?
Onko tuo norsulle? -Matienne, onko kaikki valmiina?
Kyllä!
Kyllä vain! Olen kuningas!
Hei, täällähän on kaikki! Ja on naposteltavaakin!
Oi, tämä on upeaa, vai mitä?
Tiedän! Olisinpa nähnyt sen!
Hei, se on hän!
Huomio!
Ja nyt: norsu!
Sinä tulit.
Hyvä ihme!
Katsokaa sen kokoa!
Kappas mokomaa.
Pakko myöntää, että se on ylväs olento. -Sitä se todella on.
Se näyttää kiihtyneeltä. -Jokin on pielessä.
Sen silmä.
Kestävätkö ketjut?
Suojelkaa heitä!
Ampukaa se! Ampukaa!
Ei!
Laskekaa aseet! Peter.
Peter! -Kaikki hyvin.
Ei hätää.
Noin.
Älä pelkää.
Nuori mies.
Peter, rouva.
Peter, kiitos. Haluan, että jäät palatsiin hoitamaan norsuani.
Jääkö norsu siis tänne?
Ei kiitos, rouva.
Pojassa on sisua! Ihanaa!
Norsu vie minut kadonneen sisareni luo. Se on kohtaloni!
Kohtalo!
Antakaa norsu minulle, pyydän.
Norsu on vaarallinen. Se on mahdotonta.
Minä taasen pidän mahdottomuuksista.
Entä jos Peter suorittaa kolme mahdottomuutta -
saadakseen norsun? Viivyn kolme päivää. Keksin joka päivä jotain mahdotonta.
Jos hän onnistuu kolmesti, todistaa sisunsa ja blaa blaa,
poika saa norsun! Jos ei, vien sen mukanani.
Enpä tiedä… -Sovittu! Olette upea, kreivitär.
Tämähän on mahtava kaupunki, mikä sitten olikaan.
Ensimmäinen mahdoton tehtävä on -
taistelu!
Taisteluko? -Kyllä!
Kuka ei taistelusta pitäisi? Ja mahdoton sellainen on paras!
Niin se kai on. -Poika on mukana!
Hänellä on ajatus norsusta ja kohtalosta, ja…
Mahtavaa! Huomenna poika kohtaa kovimman sotilaani.
Voi ei.
Pistoolit vai miekat?
Siis miekat! Mahtava poika! Anna miekkani, Henri.
Pidä hyvänäsi.
Paitsi jos kuolet. Silloin otan sen takaisin.
Peter, oletko harjoitellut miekalla? -En. Harjanvarrella vähän.
Nähdään kaupan luona. Opetan sinua.
Huomenna. Keskipäivällä.
Coup d'arrêt!
Derobement!
Noin! Hyvä!
En garde!
Pisto!
Riposti!
Hyvä!
Alan oppia. -Todellakin.
Hulluutta. Ei hän voi voittaa.
Entä jos voittaakin? -Entä jos?
Jossittelusi koituu kohtaloksemme.
Anteeksi. Miten kaksi pientä sanaa voivat olla niin vaarallisia?
Leo Matiennen käytössä voi!
Entä jos käytämme säästömme kääpiövuohiin? -Täydellinen lemmikki!
Sääli, että ne söivät seinät ja lattian.
Entä jos toisimme tavaraa Kaukoidästä?
Se olisi toiminut! -Mutta vuohet söivät lastin.
Eivät silkkejä. -Ahaa! Aivan! Silkit.
Näetkö silkin? Mieheni lähes tappoi sillä itsensä.
Laskuvarjon toiminnasta on todisteita.
Onko se toiminut? -Ei.
Karmeita onnettomuuksia. Mutta entä jos olisin onnistunut?
Harjoittelen nukkejen kanssa.
Kunnon poika.
Sisukas ja kiltti.
Leo… -Mutta yksinäinen.
Älä sano sitä.
Ja me kaksi täällä alhaalla. Kahdestaan.
Ei. Yritimme, ja turhaan.
Jumala ei halua meille lapsia. -Mistä me tiedämme, mitä Hän haluaa?
Pyydän. Sydämeni on särkynyt liian usein. En kestä kysymyksiäsi.
Mutta miten maailma muuttuisi, jos emme kyseenalaista sitä?
Ei maailmaa voi muuttaa. Maailma on, mitä on, ja on aina ollut.
Ei. En usko tuota.
Nyt Peter seisoo edessämme ja pyytää meitä muuttamaan asioita.
Pisto! Coup d'arrêt!
TYTTÖJEN ORPOKOTI
Adele, kultaseni!
Kaikki hyvin? -Näin unta norsusta, sisar.
Miten ihanaa! Norsu-unet ovat erityisen merkityksellisiä,
vaikka on pakko myöntää, etten ole sellaista itse nähnytkään.
Norsu tuli hakemaan minua jonnekin.
Mutta kuulut tänne, rakas lapsi. Olet turvassa.
Turvassa miltä, sisar?
Maailmalta! Olen nähnyt ulkomaailman, ja se on julma.
Siksi toin sinut tänne orpokotiin turvaan aivan kaikelta.
Nimesin sinut Adeleksi äitisi mukaan. Hän on nyt taivaassa veljesi kanssa.
Onkohan norsuilla nimet?
Oi, on! Kaikilla olennoilla on nimet. Ihan joka ainoalla.
Norsukin näkee unia.
Se on perheensä luona -
ja kuulee oman nimensä.
Se tunnetaan, sitä rakastetaan.
Se ei todellakaan kuulu tänne. Koko juttu vaikuttaa mahdottomalta.
Hei.
Ei hätää. Kaikki hyvin. Ei hätää.
Tapasit jo minut. Se vesi? Se olin minä.
Et ehkä tiedä tätä vielä, mutta autat minut löytämään siskoni.
En tiedä, missä hän on. Minun on voitettava kuninkaan sotilas huomenna.
Mutta ajattelin, että sinähän voisit osoittaa kartalta,
missä sisareni on.
Kartalla.
Näytä minulle, missä hän on.
Sopiiko?
Selvä. Hyvä on.
Osoita, missä…
Näytä, missä sisareni on.
Oletko puhuva taikanorsu? Voitko kertoa, missä sisareni on?
Osaatko puhua? Puhu vain. Sano se.
Sano vain.
Voitko sanoa sen?
No,
minun on siis taisteltava huomenna. Paras harjoitella lisää.
Kiitos.
Mitä nyt? -Joku poika taistelee norsusta.
On aika.
Hän elää.
Peter!
Peter, posta breve ja moulinet! Muista pyörähtää!
Ja nyt vastustajasi!
Voi ei.
Loistavaa!
Tämä on kersantti De Smedt!
De Smedtkö?
Takaa-ajo!
Yhä parempaa!
Mitä minä teen? Mieti!
De Smedt, nappasitko pojan?
De Smedt?
Romain De Smedt, nuori aseveljeni.
Se kirja!
Voi ei!
Haluan isoimman kalanne. -Peter?
Mitä…? -Ottakaa tämä maksuksi.
Turska! Erinomainen ja monikäyttöinen! -Hiljaa!
Voi ei! Kiitos!
Kyllä!
Taisin eksyttää hänet.
En sittenkään!
Turska! Erinomainen ja monikäyttöinen.
Pistimet tanaan! Tilanne on eskaloitunut. Komentorakenne on nyt selvä.
Täytyy keksiä soluttautumiskeino.
Tuolla hän on!
Kersantti De Smedt! Täällä, kersantti De Smedt!
Kersantti De Smedt!
De Smedt. -Kersantti De Smedt, täällä!
Mitä tämä on?
Peter. Sinä olet sotilas.
Muista koulutuksesi!
Kirja! Katso! Tässä! Kirja!
Kirjani.
Suuri taikuudenpuuska vapautti lohikäärmeen kirouksesta,
ja kaikki elivät onnellisina elämänsä loppuun asti. Siinä se, pupunen.
Äiti, jooko? Yksi vielä.
Hyvä on, pupu. Yksi lyhyt.
Mitä tuolla tapahtuu?
Olen tehnyt asioita. Taisteluissa.
Uskotko, että ihminen voi muuttua?
Päihitin juuri teidät, kersantti. Kaikki on mahdollista.
Hyvä, Peter! -Hurraa!
Jee! Peter.
Ihme, että tuo toimi. -Sanopa muuta.
Suoritit ensimmäisen tehtävän.
Hukkasit myös korvaamattoman miekkani ja pilasit hyvän tappokoneen.
"Hei", sanoi herra Possu. "Päivää", sanoi herra Kukko.
Olet yllättävän outo ja vaarallinen nuorimies. Ja pidän siitä!
Kiitos, herra!
Huomenna, toisessa mahdottomassa tehtävässä…
Sinä lennät!
Mitä? Lennän? Mutta… -Lentää?
Miten? -Sen kuuluukin olla mahdotonta.
Voitit Goljatin. Ruutuako pitäisi hypätä? Jotkut ovat melkein lentäneet.
Mitä? Minä… -Eikö vain? Melkein.
No niin, hyvä! Tapaamme huomenna torilla, ja poju lentää! Tai putoaa. Tai molempia!
Sekin olisi hauskaa. Poju nousee ilmaan ja… Mäiskis!
Ei. Ei tietenkään olisi.
Näemme siis silloin!
Haen sinulle vettä, ja sitten opettelen lentämään.
Sitten vien sinut pois täältä.
Sitten etsimme sisareni!
Norsu ei ymmärrä ihmisten puhetta,
mutta se tunnistaa kasvoilta ystävällisyyden.
Norsu ei voi hyvin,
mutta vihdoinkin sillä on pieni toivon pilkahdus.
Ja toivolla on tapana levitä ihmisestä toiseen.
Hän juoksi kuin salama! -Tiedän! Näin omin silmin.
Hän antoi tämän miekan yhdestä turskasta.
Odotan innolla huomista! -Varaan ajoissa hyvän paikan.
Hän oli kuin kostava kirjastonhoitaja!
Huimaa! Mitähän poika keksii? -Saa nähdä.
Norsu! -Leivon leivon leipäsiä, makoisia...
Sisar! Se on norsu!
Hortensioissako? -Kaupungissa!
Norsu ilmestyi ihmeellisellä tavalla! Mennään jo!
Ei! Emme mene kaupunkiin. Siellä on vaarallista. Voi sattua vaikka mitä.
Mutta… Uneni! Tämä on merkki!
Minä en usko merkkeihin.
Uskotpas!
Totta. Kyllähän minä uskon merkkeihin. Hyvä on sitten.
Et ehkä ymmärrä tilannetta.
Jalkani murskautuivat! Norsun alle.
Kyllä, hän käy täällä joka päivä. -Joka päivä.
Joka päivä.
Sinäkö se siinä taas?
Petturi.
Jalkani murskautuivat! -Hae apua, poika.
Norsun alle!
Tiedän, että jalkanne murskautuivat norsun alle.
Mutta viimeisen kerran:
aioin vain antaa liljakimpun!
Myönnä pois! Murskasit jalkani tempuillasi!
Se oli vahinko. Aioin antaa liljakimpun.
Liljoja!
Lopeta tuo! Lopeta nyt!
Peter,
Peter, lopeta. Lopeta heti paikalla!
Herra… -Sotilaat eivät lennä! Kiellän sen!
Herra, minä… -Ei! Kuuntele nyt.
De Smedtin kanssa kävi tuuri, mutta tämä lentäminen…
Se on mahdotonta!
Voitin De Smedtin ja uskon voivani lentää! -Uskon, että murskaudut lätyksi. Kuolet.
Kuolet kuten siskosi!
Saatte nähdä!
Peter, mikä hätänä?
Minun täytyy lentää huomenna, enkä tiedä, miten se tehdään.
Vilnan mukaan minä kuolen. Ihan kuin en tietäisi!
Kuin en jo tietäisi sitä!
Minun täytyy lentää huomenna. Täytyy!
Tule sisään. Saat syötävää. -Sitten puhutaan.
Syöhän nyt.
Mitä tämä on? -Muhennosta, kultaseni.
No niin, Peter, siitä lentämisestä.
Pysy lähelläni, kultaseni!
Hei, kisu.
Heti, kun olet nähnyt norsun, palaamme orpokotiin. Sinne turvaan!
Voinko auttaa laukun kanssa? -Vauhtia nyt! Nopeasti!
Huomaatko, miksi emme käy kaupungissa? Vaaroja joka nurkalla!
Peter.
Peter, missä olet?
Huhuu?
Olisinpa pitänyt pojan. Pojan!
Peräännymme tukikohtaan.
Vetäydytään tukikohtaan!
Nyt. Nyt! Vauhtia!
Juokse!
Perääntykää!
Vetäydytään!
Huhuu?
Kuunnelkaa. Teidän on paettava. Palaamme tukikohtaan.
Lasten äiti. Onko hän…?
Ota lapset! Tapaamme siellä.
Olen sotilas. En minä osaa huolehtia vauvasta.
Tietysti. Ota sitten poika. Pyydän! En pysty tähän yksin.
Hyvä on, mutta paetkaa heti.
Kerään vauvan tarvikkeet ja tulen tukikohtaan. Menkää jo!
Olisinpa ottanut molemmat.
Olen pahoillani, nuori mies. Pidän sinut turvassa. Olen sotilas.
Peter.
Voi, se poika… Luokseni…
Tukikohta! Onko ketään jäljellä?
Ei eloonjääneitä!
Täällä on vaarallista! Vihollinen tulee!
Olisinpa pitänyt pojan luonani!
Uusi päivä.
Hei kaikille! Päivää!
Uusi mahdoton tehtävä. Ja sama mahdoton kuningas.
Hieno päivä katsoa pojan lentoa, vai mitä? Ei pilveäkään…
Perun sanani.
Se todella on sääli,
koska ruskettuneena minä olen vastustamaton.
Olenhan yhä kuningas? Vai kaapattiinko valta?
Nauraako hän?
Eikö koskaan?
Ei ikinä koskaanko? -Ei veljensä kaaduttua sodassa.
Voi sentään.
Norsu on kuulemma täällä. Näetkö sitä, sisar?
Pysy lähellä minua.
Ei, lähelläni! Lähellä!
Mitä teille kuuluu?
Kyllä, minä tässä!
No niin. Mahdottoman aika. Missä poika on? -Tuolla ylhäällä!
Ei erityisen fiksua.
Hän pärjää kyllä. -Niin, toki.
Ei!
Mitä nyt? -Poika lipesi!
Eikä!
Sinnittele!
Ja nyt minä lennän!
Hän aikoo hypätä! -Tämä oli fantastinen ajatus!
Minä löydän hänet.
Nyt, Peter!
Tiesin sen! Tiesin, että poika lentäisi!
Kyllä!
Se onnistui!
Sinä lennät, Peter!
Sinä lennät! Mahdollista mikä mahdollista. Mahdollista!
Se on mahdollista! Peter!
Hän lentää!
Peter!
Anteeksi. Anteeksi vain!
Mahtavaa, Peter!
Jee, Peter! Tosi hieno lento!
Peter!
Kyllä!
No niin, minä lensin! Mitä seuraavaksi?
Suoritit toisenkin tehtävän, joten olet vain askeleen päässä omasta norsusta!
Se ei houkuttele minua. Paljon siivottavaa.
Suuria, suuria… No jaa. Joka tapauksessa. Kolmas mahdoton tehtävä…
Se on työn alla! Olen sellainen hetkessä elävä kuningas.
Vetelen asioita hatusta.
Keksin niitä lennossa.
Se oli vitsi. Siis sanaleikki. Sana…
Ei. Otahan rauhassa.
Olen tällainen, kun olen sanomassa jotain mieletöntä. Poika, oletko valmiina?
Kolmas mahdottomuutesi on…
Sinun on saatava kreivitär nauramaan.
Mitä?
Taasko tuo reaktio? Mitä osaa mahdottomasta ette tajua?
Mah-do-ton. Siis ilman…! Mahto…!
En oikeasti tiedä, mutta se tarkoittaa mahdotonta!
Ja poju on liekeissä.
Ketä pitää itseään parempana, hypätköön katolta teltan kera.
Muistakaa se.
Lakatkaa pojasta huolehtiminen ja hakekaa minulle pähkinäistä jätskiä.
Mitä täällä vain seisoskellaan?
Adele!
Hyvänen aika!
Heippa.
Se olen minä. Siitä unesta. Muistathan?
Minä tulin. Voitko kertoa miksi?
Tämä tehtävä voi tosiaan olla mahdoton.
Hän ei koskaan naura.
Ei ikinä. Ehkä saisin hypätä taas katedraalin katolta.
Voisin keksiä vitsin. -Anteeksi?
Ehkä et vain ole hauska.
Aivan, ja sinä olet varmasti hulvaton.
Anteeksi, neiti. Ei ole tapaistani loukata toisia.
Enkä minä ole ennen lyönyt ketään. Anna anteeksi.
Mutta minä… -Siinähän sinä olet!
Etsin jo kaikkialta. Oletko kunnossa? -Olen, sisar.
Nyt, kun olet nähnyt norsun…
Päivää, rouva.
Kertoiko se mitään?
Ei.
Sepä hienoa! Voimme siis mennä kotiin.
Mutta, sisar!
Nukumme hyvät yöunet ja palaamme takaisin kotiin.
Menen välillä sekaisin, Peter.
Saatan sekoittaa asioita. Mutta tiedä tämä:
tämä seuraava asia on päivänselvä.
Totta se on. Hän oli elossa.
Pieni tyttö oli elossa.
Olisin voinut auttaa. Jätin hänet hoitajalleen.
Meidän piti tavata tukikohdassa, mutta siellä räjähti.
En uskonut voivani pitää huolta teistä molemmista.
Olen sotilas, Peter. Mitä muka tiedän vauvoista?
Näitä päätöksiä tehdään -
sodassa ja elämässä.
Aikaa on vain pieni hetki. Olisin voinut ottaa molemmat.
En ottanut. Ja valehtelin,
koska en halunnut tuottaa sinulle enempää tuskaa.
Anteeksi.
Herra,
näittekö hänet kuolleena?
Sisareni?
En. -Sitten kaikki on mahdollista.
No, puhuit mahdottomista norsuista -
ja olit oikeassa.
Herra?
Sait eteesi mahdottoman vastustajan -
ja olit voitokas.
Ja tänään näin, miten lensit!
Se olet sinä, poikaseni.
Sinä.
Sinä olet mahdollinen.
Enää yksi tehtävä.
No niin, kerro vitsi.
Hevonen tulee baariin. Se ei pääse sisään…
Ei! Tuo ei ole hauskaa.
Ei!
Aivan! Kyllä!
Kyllä!
Tämä on hauska!
Rouva LaVaughn, minä valehtelin.
Viimeinkin, tunnustus!
En halunnut satuttaa teitä tai loihtia esiin norsua.
Mutten yrittänyt liljojakaan.
Kun seisoin lavalla kaikkien edessä, teidän epäuskonne…
Se särki sydämeni.
Nytkin näette taikuutta silmienne edessä. Tyhjästä taiottuja asioita.
Se on toki viallista taikaa: laiskaa ja huolimatonta, mutta silti taikaa.
Ja te sanotte "seis" kuin pienelle häiriötekijälle…
Mitä on tapahtunut?
Sinä iltana yritin taikoa teidät ja kaikki muutkin.
Saada teidät taas uskomaan,
välittämään taikuudesta, koska mahdotonkin on mahdollista,
jos siihen uskoo!
Mutta oli virhe yrittää niin vahvaa taikaa,
koska en ole kovin hyvä taikuri. Halusin mystiikkaa ja ihmeitä.
Sain aikaan vain katastrofin.
Tiedän. Murehdit kreivittären naurua, mutta minulla on mahtava vitsi.
Hoidan homman. Luota minuun.
Hei!
Et taida ottaa minua vakavasti. Olen vaarallinen.
Voitin jättiläisen ja hyppäsin katolta…
Hyvä on. Ehdimme pelleillä myöhemminkin.
Nyt täytyy keskittyä tähän tehtävään.
Kunpa pääsisit jo täältä.
Sitten me pidetään hauskaa ja seikkaillaan,
kun etsimme sisartani.
Onko tämä perheesi?
Peter!
Peter.
Hei, herää. On aika.
Kaikki ovat täällä. Kolmas tehtävä.
Tämän haluan nähdä.
Kaipaat varmasti heitä. Luulin, että viet minut perheeni luo.
Sinun on päästävä omasi luo.
Vuorossa on kolmas mahdoton tehtävä!
Voittaako poika viimeinkin norsun?
Kyllä. Voitan.
Jos kuulen kreivittären nauravan edes kerran, norsu lähtee mukaasi.
Ole hyvä.
Farmari ja kalastaja ovat yhdessä pellolla.
Hyvä alku. Klassinen. -He kuulevat outoa kurnutusta.
He katsovat tielle ja näkevät kanan. Kana kuopii maata pienellä lapiolla.
Pikku hiljaa se kaivaa tienviertä.
Pieni lapiollinen toisensa perään.
Kalastaja kysyy: "Minkähän takia kana noin tekee?"
Farmari kääntyy ja vastaa:
“No, jaa, sehän on aina vain se sama kysymys.”
"Miksi kana meni tien ali?"
Nappiin! Hyvää settiä, Peter! Hyvää!
Ai. Nyt tajusin. Miksi kana… Koska yleensä se…!
Hetki. Hetkinen! Tuo ei ole aitoa naurua.
Jos aiot lyödä tämän läskiksi, mitä järkeä tässä on?
Valitan. Hutikuti.
Voi, Peter.
Ei.
Mitä? Ei?
Minun on saatava tuo norsu. Ei minun vuokseni, vaan sen!
Yritin saada norsun löytääkseni oman perheeni,
mutta silläkin on perhe, ja se vietiin pois!
Peter, entä sisaresi?
Norsullakin on ehkä sisko. Miksi minun on tärkeämpi?
Tajuan, että vitsi oli huono,
mutta silti: ei norsu pyytänyt päästä tänne.
Se on lähetettävä kotiin!
Ei, ei, ei!
Pahus, tuo melkein toimi. Mutta ei!
Sinulla oli viimeinen tehtävä, enkä minä kuule naurua.
Ottakaa norsu! Lähdetään!
Ei!
Hyvä on, tiedän. Tämä on mahdotonta.
Mutta entä jos se ei olisi? Miettikää hetki.
Miettikää itse tekemiänne mahdottomuuksia. Niitä on varmasti paljon.
Teittekö mahdottomia yksin?
Ette tietenkään. Sehän olisi älytöntä. Peter taisteli, lensi, uhmasi kuningasta.
Ehkä hän tuntee olevansa yksin, mutta hän ei ole.
Ei kukaan ole. Muistakaa se.
Voi ei.
Hyvä on, poika. Onnistuit. -Mitä? Niinkö? Mutta norsuhan sen teki.
Hän nauraa, vai mitä? En muuta halunnutkaan.
Asiat ovat mahdottomia vain, kunnes joku tekee ne.
Norsu on sinun, Peter.
Mitä?
Loistokas voitto! Hurraa!
Me tehtiin se!
Miten se saadaan kotiin? -Proomulla meren yli!
Ilmalaiva?
Isompien norsujen kantamana! Ajatus tuntui hyvältä päässäni.
Se taikuri!
Herätys nyt. Pojan mukaan norsun on päästävä kotiin.
Sinun on kadotettava se.
Näitte, mitä yrityksistäni seuraa. Onneksi ei käynyt pahemmin.
Mutta norsun pitää päästä perheensä luo.
Kaunis ajatus, mutta katso nyt tätä! Taikuuteni epäonnistuu!
Epäonnistuu? -En osaa!
Höpsistä! Sinä toit norsun katon läpi.
Etkö huomaa, mitä se herätti täällä?
Juuri sen, mitä toivoitkin.
Hei, velhomies! Lähetetään iso rouva kotiin!
Uskon, että taitosi riittävät tähän. Vain sinä voit korjata tilanteen.
Sisar!
Sisar, pyydän. Unessa minun piti seurata norsua.
En minä usko uniin.
Kyllä uskot.
Niin. Kyllä minä tosiaan uskon uniin.
Voi, hyvä on.
Tilanne kehittyy.
Kohti taistelua tieni käy.
Hei, ei hätää.
Ei hätää.
Täällä oli kuulemma ennen erilaista. Oli valoa, elämää ja toivoa.
Täydellinen kaupunki norsun katoamiseen.
Minä olen täällä kotonani,
mutta norsu ei.
Ystävistä on vaikea luopua.
On hyvästeltävä.
Taikuri toi norsun tänne,
ja uskon, että hän voi lähettää sen kotiin.
Onko teillä uskoa? Sen avulla tämä onnistuu.
Nopeasti, herra.
Usko on vahva, näkymätön voima. Se valtaa meidät kuin uni.
Ponnistelemme sen reunoilla ja vastustamme sitä syyttä,
kunnes, kuten unenkin kohdalla, uppoamme siihen.
Pysähdymme ja heräämme eloon.
Norsu on poissa!
Uskomatonta! Näin taikuutta!
Mitä tapahtuu? -Katsokaa pilviä!
Taikuutta!
Taivas selkenee!
Mikä tuo on?
Se on aurinko, kulta. Se on hyvä asia.
Miten kaunista!
Aurinkoa!
Sinun piti seurata norsua kohtalosi luo.
Tämä oli tärkeämpää.
Tulehan, Adele. Mennään kotiin.
Herra! Olette ulkona!
Kyllä vain.
Se sotilas? -Sinähän kuolit!
Sinä kuolit!
Tarkoit… Eli siis…
Se poika!
Peter.
Tuo on sisareni.
Sinä…
Ensinnäkin… Minä… -Olet elossa! Ja täällä!
Ja perhettäni!
Peter!
Suurenmoista.
Peter löysi hänet!
Mistä hyvästä tuo oli? -Ettet hypi katoilta!
Taika toimi!
Olen pahoillani aiheuttamistani vahingoista. Antakaa anteeksi.
Liljoja. Kiitos, ystäväni.
Katsokaa tätä paikkaa! Kaupunki on herännyt eloon. Näettekö?
Viivytte varsin kauan.
Tiedän, mutta aina, kun yritän lähteä, se on mahdotonta.
Juuri silloin taikakoralli havahtui ja ajoi osterit pois huutaen:
"Kadotkaa, inhat nilviäiset! Hus pois!"
Tuo oli tosi pelottavaa. -Kiitos.
Uusi perhe on syntynyt.
Mistä löydät harvinaiset langat? -Tunnen paikat. Olen nyt kaupunkilainen.
Ethän tehnyt vuohelle vaatteita? Se vain syö ne.
Mutta se tykkää siitä!
Tulkaahan syömään.
Entä norsu?
Se elää pitkän elämän. Niin pitkän, että se haastaa jopa norsun muistin.
Mutta se ei tietenkään unohda Peteriä. Miten se voisikaan unohtaa?
Tekstitys: Vesa Puosi