Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎ELEFANTUL MAGICIANULUI
‎Viteză, istețime
‎și un pește foarte mare. ‎Cele trei instrumente ale unui erou.
‎Stai așa. Asta n-are nicio… ‎Viteză, istețime și un pește foarte…?
‎M-am cam pripit.
‎Ca să spun povestea asta…
‎voi începe cu începutul.
‎A fost odată un oraș pe nume Baltese.
‎Să-l fi văzut!
‎Și chiar îl vedeți acum. Deci bine.
‎Era un loc unde totul părea posibil
‎sau chiar magic, ‎ca doamna care dirijează fântâna.
‎Fii atentă!
‎Sau acești copii, ‎care fac ceva sofisticat, magic…
‎Nepotrivit!
‎În orice caz, timpurile s-au schimbat.
‎Și vă asigur că n-a fost bine.
‎A fost un Mare Război Extern. ‎Apoi baltenezii n-au mai crezut.
‎Nimic nu părea posibil sau magic,
‎după care au venit norii.
‎Nori ciudați, care nu mai pleacă ‎și nu aduc nimic.
‎Orașul a rămas blocat. ‎Dar lucrurile vor fi deblocate.
‎Altfel, de ce să spun povestea? ‎Ar fi cam anost.
‎Peter e un orfan ‎crescut de un soldat bătrân.
‎Soldatul știe ce-nseamnă lupta, ‎greutățile și pericolele
‎și pentru asta îl pregătește pe băiat.
‎Dar băiatul știe că asta nu e tot.
‎Alți copii au familii, Peter. ‎Dar, ca orfan, tu ai un privilegiu rar.
‎Îți poți dedica viața armatei.
‎Atenție.
‎Ia bănuțul de azi.
‎Du-te după pește și pâine acum,
‎înainte să începi marșul.
‎Pâinea veche e mai bună. ‎Îți face dinții… puternici.
‎Și un pește mic, ‎ca să te obișnuiești cu foamea.
‎- Căci ce suntem noi? ‎- Soldați, dle.
‎- Și asta ce e? ‎- Lumea.
‎Și cum este lumea?
‎Aspră.
‎- Bună dimineața, dnă Taylor! ‎- Bună dimineața, Peter!
‎- Mergeți la operă diseară, doamnă? ‎- Sigur. Doar asta îmi place în oraș.
‎Bună dimineața!
‎Peter! Ți-am păstrat un pește minunat, ‎de nerefuzat.
‎Știți cum e Vilna!
‎Știu.
‎Pâine veche și pește mic.
‎Ai grijă!
‎Nu!
‎Peter! Uite cel mai trist pește.
‎Nu!
‎Ai grijă.
‎Cum?
‎„Cele mai profunde și grele întrebări
‎ce pot răsări în mintea sau inima omului
‎vor primi răspuns în schimbul unui bănuț.”
‎Un bănuț.
‎Trebuie să știu.
‎Gardianul tău se va supăra ‎dacă te întorci fără cină.
‎De unde ai apărut? Cum știi asta?
‎Dar sigur te întrebi:
‎o zi fără mâncare ‎sau o viață fără să știi?
‎Ea trăiește.
‎Poftim?
‎- Cum poți să…? ‎- Un bănuț, o întrebare.
‎Ai grijă.
‎Familia mea a pierit în război ‎când aveam trei ani. A fost o…
‎A fost o luptă.
‎Vilna Lutz te-a salvat ‎și te educă să fii soldat.
‎- Cum? ‎- Știu.
‎Când a murit tata, mama…
‎Aștepta un copil. Știu și asta.
‎Serg. Lutz mi-a zis că la naștere, ‎ea și pruncul au murit, dar…
‎Dar îți amintești?
‎Am ținut-o. Sunt sigur.
‎Pe sora ta?
‎Pe sora mea.
‎Era foarte mică și era…
‎Vie. Da.
‎- De ce mi-a zis Lutz…? ‎- Nu. Poți pune o întrebare. Ai grijă.
‎- O voi vedea…? ‎- Stai! Gândește-te o clipă.
‎Alege întrebarea corectă.
‎Cum o găsesc?
‎Da, bine. Foarte bine.
‎Și răspunsul e…
‎urmează elefantul.
‎- Râzi de mine. ‎- Am răspuns.
‎Să urmez elefantul? ‎Ți-am dat bănuțul de azi!
‎Ai ales. Ai pus o întrebare.
‎Și tu m-ai înșelat!
‎- Urmează elefantul și-o vei găsi. ‎- Dar aici nu există elefanți!
‎Exact cum spui.
‎Azi nu avem cină din cauza Ghicitoarei?
‎Da, dar știa multe despre mine! ‎Despre dv….
‎Cum să știe despre mine? Nici eu nu știu.
‎A spus că sora mea trăiește
‎și să urmez un elefant.
‎Un elefant? Sora ta?
‎Știu, dle. Mi-ați tot spus că sora mea…
‎Nu începe iar.
‎Biata ta mamă, sora ta. ‎Amândouă au murit.
‎Te-am salvat pe tine. Atât am putut!
‎Dar eu…
‎Raftul de sus. Dulapul de bucătărie.
‎O carte de povești? ‎Cine e Romain De Smedt…?
‎Dă-mi-o! Romain De Smedt mă dispera.
‎Un camarad de-ai mei. Bun băiat.
‎Dar citea seara din cartea asta ‎care-i amintea de casă,
‎de mamă, de alinare.
‎A trebuit să-l vindec de toate. ‎Așa că i-am furat cartea.
‎Cum?
‎Și a funcționat.
‎Fără carte, a devenit ‎cel mai aprig soldat din armată.
‎- De ce-mi spui asta? ‎- Unde e alinare, e inocență.
‎Unde e inocență,
‎nu poate fi loc pentru un soldat.
‎Peter, astăzi,
‎azi ți s-a spus… o poveste.
‎Una la fel de falsă ‎ca oricare din cartea asta!
‎Nu există elefanți.
‎Dacă ar exista,
‎i-aș vedea imediat.
‎Ai auzit?
‎E mișcare.
‎Dă-mi luneta!
‎Sunt doar pisicile.
‎Luneta, Peter.
‎Luneta! Peter!
‎Uimitor!
‎Foarte deștept!
‎E o strategie inteligentă.
‎Dacă aș găsi un tipar…
‎Peter, la mărșăluit!
‎Du-te să mărșăluiești!
‎Peștele-i mic, pâinea-i stătută ‎În viață nimeni nu te ajută
‎Peștele-i mic, pâinea-i stătută ‎În viață nimeni nu…
‎Lăbuțe blănoase. ‎Gheare ascuțite ca briciul.
‎…te ajută
‎Peștele-i mic, pâinea-i stătută ‎În viață nimeni nu te ajută
‎Peștele-i mic, pâinea-i stătută
‎Ce ai pus în asta?
‎Curcumă.
‎Pe bune? La ora cinei?
‎Rezolv eu.
‎Scuză-mă? Peter?
‎De obicei, la ora cinei nu mărșăluiești.
‎Da, dle.
‎Am de făcut în plus ‎fiindcă am dat banii Ghicitoarei.
‎Și ce ți-a spus?
‎Să urmez un elefant… care nu există.
‎Da.
‎Și de-ar exista?
‎Leo Matienne!
‎Soția mea e sătulă de supozițiile mele.
‎Elefantul mă va duce la sora mea.
‎Peter! Mărșăluiește!
‎Un copil n-ar trebui să trăiască ‎tot mărșăluind.
‎Nu e treaba noastră, Leo.
‎Exact atunci, ‎de cealaltă parte a orașului,
‎era un spectacol cu…
‎Nu cu tipul ăsta!
‎În deschidere este un magician.
‎Mulțumesc mult.
‎Nu merge bine.
‎Mister și minunăție!
‎- Asul de romb! ‎- Nu.
‎Cercurile delirului!
‎Nu!
‎Am un ultim truc.
‎Excelentă veste!
‎Am nevoie de un voluntar.
‎Doamnă, dacă se poate…
‎Vă rog.
‎Luați loc, doamnă.
‎Putem să terminăm odată?
‎Magicianul nu le are cu magia,
‎dar, chiar de le-ar avea, ‎știe că publicului nu i-ar păsa.
‎Și asta îi pune capac.
‎Decide să încerce o vrajă puternică.
‎Ceva care să redea gloria orașului.
‎Un moment elegant și invizibil ‎care schimbă totul.
‎Acum!
‎Cum spuneam, nu le are cu magia.
‎Pot să explic!
‎Ai un nume?
‎Cum? Nu se poate!
‎Nu știți unde e cortul Ghicitoarei ‎care era colo ieri?
‎Nu era nimic acolo.
‎A fost odată. Poate erau doar rufe.
‎- Sau o pălărie. ‎- Grozav.
‎Știe careva unde e cortul? Ghicitoarea! ‎Ați văzut un cort roșu?
‎- …un elefant. ‎- Un elefant? Cum? Stați!
‎- Ați spus elefant? Unde? ‎- L-au închis. Ca și pe Magician.
‎E exact cum a spus ea.
‎Cine? Ce?
‎A venit elefantul.
‎Asta înseamnă că sora mea trăiește!
‎Trăiește! Trăiește, dnă Taylor!
‎Minunat!
‎A venit elefantul!
‎ELEFANT!
‎Un elefant?
‎A venit elefantul!
‎- Un elefant… ‎- Un elefant!
‎- Da, un elefant!
‎Știam că va veni!
‎- Știam că va veni. ‎- Da?
‎Nu, dar speram din suflet și fără motiv.
‎Uneori, asta e de ajuns.
‎E închisă undeva, ‎dar trebui să ajung la ea.
‎Mă voi tocmi, mă voi furișa ‎sau voi lupta, și tot voi intra.
‎Da.
‎Dar mă lași să te ajut?
‎- Cum? ‎- Voi vorbi cu contesa și consilierii ei
‎și… vom găsi o soluție noi doi.
‎Serios?
‎Serios.
‎Sergent Lutz?
‎Domnule!
‎Sergent Lutz?
‎Domnule!
‎Elefanți! Povești? O speranță deșartă!
‎- Nu. ‎- Poftim?
‎Nu, dle. Un elefant a sosit aici!
‎- Un elefant! ‎- Asta nu te ajută!
‎Dar atunci e adevărat! Sora mea trăiește!
‎Și mi-o amintesc.
‎Imposibil! A murit la naștere.
‎Nu! Îmi amintesc.
‎Domnule…
‎- M-ați mințit vreodată? ‎- Ce tot spui?
‎Spun că ea trăiește și că o voi găsi.
‎Da.
‎Așa.
‎Și… deschide-te!
‎Ce mama…?
‎Așadar… libertate!
‎Asta nu mă ajută.
‎- Dumneata! De ce mi-ai făcut asta? ‎- N-am făcut!
‎- Ba da. M-ai chemat pe scenă. ‎- A fost un accident.
‎Prostii! ‎Mi-ai strivit piciorul cu un elefant!
‎Nu! Trebuia să fie…
‎Crini. Da, un buchet de crini.
‎Ce-i asta?
‎Nu știu! E scandalos! Ia-i imediat!
‎Înapoi, vrăjitorule!
‎Sunt un biet artist!
‎Nu sunt impresionată.
‎- Sunt doar trucuri. ‎- Atac.
‎Cum să invoc un elefant ‎când nu pot nici să evadez din celulă?
‎Uitați! Libertate!
‎Fasole. ‎Leguma care-mi place cel mai puțin.
‎Ești după gratii, unde ți-e locul. ‎Mă voi asigura că acolo vei rămâne.
‎Pieptul drept, umerii sus. Respiră.
‎Direct, dar politicos. ‎Ferm, dar respectuos.
‎Asudat și amețit.
‎Contesa e bună și înțeleaptă. ‎Nimeni nu știe când a râs ultima dată.
‎- Știe să cânte! ‎- Chiar știe?
‎Da, cpt. Matienne?
‎Mulțumesc, contesă. ‎Am venit să întreb unde e elefantul.
‎- Cine te-a trimis? ‎- Ai contacte cu străinii?
‎Nu. Sunt căpitanul gărzii. ‎Trebuie să știu.
‎Elefantul e periculos. ‎Nu știm de unde a venit.
‎E un criminal și e tratat ca atare.
‎Criminal? Nu.
‎- Poate fi doar prima salvă? ‎- Cum?
‎Vom fi atacați cu alte animale.
‎Cămile! Cazuari! Crocodili!
‎I-am poruncit Magicianului ‎s-o facă dispărută! Zice că nu poate.
‎Așadar, o vom distruge!
‎N-am decis asta.
‎Dacă un băiat aruncă cu o piatră, ‎piatra e de vină?
‎Vorbim despre elefanți.
‎- Vorbiți despre crimă! ‎- Elefantul a călcat strâmb!
‎Elefantul e vinovat doar că e elefant!
‎Mă mai gândesc până mâine.
‎Dar te asigur, căpitane Matienne, ‎că iau în serios siguranța orașului.
‎S-ar putea să trebuiască s-o… îndepărtăm.
‎- Da! ‎- De acord!
‎E singura soluție.
‎Foarte corect.
‎Leo Matienne știe alt mod ‎de a ține elefantul în viață.
‎Regele!
‎TELEGRAMĂ
‎El știe două lucruri.
‎Unu: regele n-a vizitat Baltese.
‎…peste zidul palatului, ‎cu aterizare în șanțul de apărare.
‎E imposibil! Îmi place!
‎Doi: regelui îi place distracția.
‎Doar să se distreze
‎și niciodată să nu se distreze.
‎Vă iubesc, domnule!
‎Cine vrea nuga? Vă place nuga?
‎Și un doctor. Și apoi de la capăt. ‎Fantastic!
‎„Un elefant a căzut prin tavan ‎peste o femeie bătrână.”
‎Serios? Să mergem!
‎Regele!
‎Majestatea Sa vrea… să vadă elefantul!
‎- Regele? ‎- Vine aici?
‎- Să vadă elefantul? ‎- Extraordinar!
‎Să ne pregătim!
‎Etcetera!
‎- Ce faci, Peter? ‎- Dle Matienne?
‎Veneam la tine. ‎Am zis că te ajut să vezi elefantul.
‎Cred că doar…
‎Nu sunt obișnuit cu asta.
‎Cu ajutorul.
‎Haide.
‎Aici lucrați?
‎- E pentru elefant? ‎- E totul gata, cpt. Matienne?
‎Da!
‎Exact! Eu sunt regele!
‎Toți sunt aici!
‎Avem gustărele.
‎Mai bine nu se poate, așa-i?
‎Știu! Aș vrea să fi fost acolo.
‎Ea e!
‎Atenție!
‎Iar acum, elefantul!
‎Ești aici!
‎Pe legea mea!
‎Cât e de mare!
‎Ia te uită!
‎Recunosc că e un animal magnific.
‎Absolut.
‎Pare agitată.
‎Ceva nu e bine.
‎Ochiul ei.
‎O pot ține lanțurile?
‎Protejați-i!
‎Trageți!
‎Nu!
‎Jos puștile! Peter.
‎- Peter! ‎- N-am nimic.
‎E în regulă.
‎Haide.
‎E în regulă.
‎Tinere.
‎Peter, doamnă.
‎Îți sunt recunoscătoare.
‎Vreau să rămâi ‎ca îngrijitor al elefantului.
‎Elefantul rămâne aici?
‎Nu, mulțumesc.
‎Ce tupeu are puștiu. Îmi place!
‎Vreau ca elefantul să mă ducă ‎la sora mea pierdută. E destinul meu.
‎„Destin.”
‎Vă rog să mi-o dați mie.
‎Elefantul e foarte periculos, Peter. ‎E imposibil.
‎Mie îmi plac lucrurile imposibile.
‎Dacă Peter face trei lucruri imposibile
‎în schimbul unuia?
‎Stăm aici trei zile. ‎Zilnic voi alege ceva imposibil de făcut
‎și, dacă le face pe toate, ‎arătându-și valoarea, puterea etc.,
‎primește elefantul.
‎Dacă nu, îl iau cu mine.
‎Nu știu ce să spun…
‎Asta facem! Ești grozavă, contesă!
‎Îmi place tot mai mult locul ăsta, ‎oricare ar fi el.
‎Bun, prima sarcină imposibilă e…
‎o luptă!
‎- O luptă? ‎- Sigur!
‎Cui nu-i plac luptele? ‎Și una imposibilă e cea mai tare, nu?
‎- E logic. ‎- Puștiul acceptă! Ți-am zis.
‎Are o treabă cu elefantul și destinul și…
‎Îmi place! Mâine, la prânz, ‎puștiul va luptă cu soldatul meu de top.
‎Nu!
‎- Cu pistolul sau sabia? ‎- Păi…
‎Cu sabia să fie! Îmi place puștiul! ‎Dă-i sabia mea, Henri! A ta e.
‎Dar, dacă ești ucis, o iau înapoi.
‎Peter, te-ai antrenat cu sabia?
‎Nu, dle. Doar cu mătura puțin.
‎Hai să ne vedem la magazin. Te învăț eu.
‎Mâine, la prânz.
‎Coup d'arrêt!
‎Derobement!
‎Da!
‎En garde!
‎Atac!
‎Contra-parare!
‎Da!
‎- Sunt mai bun. ‎- Absolut.
‎Ce nebunie! Cum să câștige el?
‎- Și dacă ar câștiga? ‎- Și dacă?
‎Asta o să ne îngroape, Leo Matienne.
‎Scuzați-mă, dar cum pot fi două cuvinte ‎așa periculoase?
‎Dacă le folosește Leo Matienne.
‎- Și dacă am investi în țapi pitici? ‎- Un animal de companie perfect.
‎Dacă îi puteam dresa ‎să nu mănânce podelele și pereții.
‎Și dacă am importa marfă din Orient?
‎Ar fi mers.
‎Dacă nu mâncau țapii pitici tot.
‎- De mătăsuri nu s-au atins. ‎- Da! Mătasea.
‎Vezi mătasea asta? ‎Soțul meu voia să moară cu ea.
‎Îi zice parașută. ‎S-a dovedit că poate funcționa.
‎- A funcționat? ‎- Nu.
‎Rezultatele au fost înfiorătoare. ‎Dar dacă eram eu primul?
‎Mă duc să exersez cu manechinele.
‎E un băiat bun.
‎Neobosit și bun.
‎- Leo… ‎- Dar n-are cine să-l iubească.
‎Nu spune asta.
‎Iar noi suntem singuri la parter.
‎Nu, am încercat și n-am reușit.
‎Domnul nu vrea să avem copii, ‎Leo Matienne.
‎De unde știm noi ce vrea Domnul?
‎Te rog.
‎Mi s-a frânt inima de prea multe ori. ‎Nu suport întrebările tale.
‎Dar cum? Cum să se schimbe lumea ‎dacă nu ne punem întrebări?
‎Lumea nu se poate schimba. ‎E așa cum e și așa a fost mereu.
‎Nu.
‎Nu cred asta.
‎Iată-l pe Peter, sub ochii noștri,
‎cerându-ne să o schimbăm.
‎Atac!
‎Coup d'arrêt.
‎ORFELINAT DE FETE
‎Draga mea Adele!
‎- Ți-e bine? ‎- Am visat cu un elefant.
‎Ce frumos!
‎Visele cu elefanți ‎mi se par foarte emoționante,
‎deși recunosc că eu n-am visat ‎niciodată un elefant.
‎Mi s-a părut că voia să mă ducă undeva.
‎Dar locul tău e aici, copila mea, ‎unde ești apărată.
‎Apărată de ce?
‎De lume.
‎Eu am văzut lumea, Adele, și a fost crudă.
‎Așa că te-am adus acasă la orfelinat, ‎departe de toți și toate.
‎Și te-am botezat Adele după mama ta, ‎care e în rai acum cu fratele tău.
‎Crezi că elefanții au nume?
‎Da. Toate animalele au nume.
‎Până la ultimul.
‎Și elefantul visează.
‎E cu familia sa…
‎și își aude numele rostit.
‎Undeva e cunoscută, undeva este iubită.
‎Locul ei nu este aici.
‎Totul pare imposibil.
‎Hei!
‎E în regulă.
‎Totul e bine.
‎Ne-am întâlnit deja. Ți-am dat apă.
‎Eu eram.
‎Poate nu știi încă, dar ai fost adusă aici ‎ca să-mi găsesc sora.
‎Nu știu unde este.
‎Ca să te câștig, ‎voi lupta cu cel mai dur soldat.
‎Dar m-am gândit, în schimb,
‎că trebuie doar să-mi arăți pe hartă
‎locul unde e sora mea.
‎Pe hartă.
‎Arată-mi pe harta asta unde e ea.
‎Bine?
‎Așa.
‎Trebuie doar să arăți spre…
‎Să arăți unde e sora mea.
‎Ești un elefant magic vorbitor?
‎Poți să-mi spui unde este? ‎Poți vorbi? Vorbește. Spune.
‎Spune.
‎Poți să rostești?
‎Hei!
‎Ei bine…
‎Se pare că voi lupta mâine.
‎Ar fi bine să mă mai antrenez.
‎Mulțumesc.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Un băiat luptă pentru elefant.
‎E timpul.
‎Trăiește.
‎Peter!
‎Posta breve‎, apoi ‎moulinet‎! ‎Cu rotire, nu uita.
‎Acum, adversarul tău!
‎Nu!
‎Genial!
‎El e sergentul De Smedt!
‎De Smedt?
‎Urmărire!
‎Și mai bine!
‎Ce să fac? Gândește!
‎Ai prins băiatul, De Smedt?
‎De Smedt?
‎Romain De Smedt, un camarad de-ai mei.
‎Îmi trebuie cartea!
‎Nu!
‎Vreau cel mai mare pește!
‎Peter?
‎- Ce faci? ‎- Plătesc cu asta.
‎- Cod! Magnific și versatil! ‎- Vă rog.
‎Nu!
‎Mulțumesc!
‎Da!
‎Cred c-am scăpat.
‎Sigur n-am scăpat!
‎Cod.
‎Magnific și versatil.
‎Blestemăție!
‎Situația a escaladat.
‎Au o structură de comandă.
‎Trebuie să mă infiltrez cumva.
‎Acolo e!
‎Sergent De Smedt!
‎Aici sunt, serg. De Smedt!
‎Sergent De Smedt!
‎De Smedt.
‎Serg. De Smedt, sunt aici!
‎Ce-i asta?
‎Ești soldat, Peter! ‎Amintește-ți ce te-am învățat.
‎Cartea! Uite! Cartea!
‎Cartea mea!
‎Printr-o mare suflare magică,
‎dragonul a ieșit de sub vrajă
‎și toți au trăit fericiți ‎până la adânci bătrâneți.
‎Atât astă-seară, morcovel.
‎Te rog, mamă! Încă una.
‎Bine, morcov. Una scurtă.
‎Ce se întâmplă acolo?
‎Am făcut niște lucruri.
‎În luptă, adică.
‎Crezi că omul se poate schimba?
‎Tocmai te-am învins în luptă.
‎Cred că orice e posibil.
‎Da, Peter!
‎Ura!
‎Da! Peter!
‎Da!
‎Mă cam mir că a funcționat.
‎Și eu.
‎Ai încheiat prima sarcină imposibilă.
‎Mi-ai și pierdut prețioasa sabie
‎și ai distrus o mașină de ucis.
‎„Bună!” a zis dl. Porc. ‎„Bună!” a zis dl. Cocoș.
‎Ești un tânăr surprinzător ‎de ciudat și periculos.
‎Îmi place asta.
‎Mulțumesc, dle.
‎Mâine, a doua sarcină imposibilă…
‎Vei zbura!
‎- Ce? Să zbor? Dar… ‎- Să zboare?
‎- Cum? ‎- Dar trebuie să fie imposibil.
‎Tocmai l-a învins pe Goliat. ‎Vreți să facă tumbe?
‎- În plus, unii aproape au zburat. ‎- Cum?
‎Așa-i? Aproape.
‎Super.
‎Mâine ne vedem în piață ‎să-l vedem pe puști zburând.
‎Sau cum cade. Sau ambele. ‎Ambele ar fi nostim. Să decoleze și apoi…
‎Nu, sigur că nu.
‎Până atunci…
‎Îți aduc apă, apoi voi învăța să zbor
‎și apoi te voi scoate de aici.
‎Și o putem găsi pe sora mea.
‎Elefantul nu înțelege ce spun oamenii,
‎dar știe să recunoască prietenia ‎pe un chip.
‎Nu se simte bine,
‎dar în sfârșit simte puțină… speranță.
‎Și speranța poate fi contagioasă.
‎- A fugit ca fulgerul! ‎- Știu! Am văzut și eu.
‎Mi-a dat sabia pentru un cod.
‎- Abia aștept să văd ce va mai face. ‎- Merg devreme să prind loc bun.
‎A ridicat o carte ‎ca un bibliotecar luptător.
‎- Incredibil! Ce o fi urmând? ‎- Poate fi orice.
‎Un elefant!
‎Soră! E un elefant!
‎Între hortensii?
‎În oraș!
‎A apărut în împrejurări miraculoase.
‎- Trebuie să mergem. ‎- Nu! Noi nu mergem în oraș.
‎Nu e sigur. Poți păți ceva.
‎Dar visul meu… Ăsta e un semn.
‎Eu nu cred în semne.
‎Ba da!
‎Da. De fapt, cred în semne.
‎Prea bine.
‎Poate că nu înțelegi.
‎Mi-a strivit picioarele!
‎Un elefant!
‎Da, vine aici în fiecare zi.
‎În fiecare zi.
‎Uite cine s-a întors.
‎Trădătorule.
‎- Mi-a strivit picioarele! ‎- Cheamă ajutor.
‎- Le-a strivit un elefant. ‎- Știu, vi le-a strivit un elefant.
‎Dar, o spun ultima dată, ‎voiam să apară un buchet de crini.
‎Recunoaște că mi-ai strivit picioarele.
‎A fost un accident. ‎Voiam un buchet de crini.
‎Crini!
‎Termină cu asta odată!
‎Peter…
‎Peter, încetează în clipa asta!
‎- Dle… ‎- Soldații nu zboară! Ți-o interzic!
‎- Dle, eu… ‎- Nu!
‎Acum asculți!
‎Ai avut noroc cu De Smedt,
‎dar treaba asta cu zburatul…
‎e imposibilă.
‎L-am învins pe De Smedt ‎și cred că pot zbura!
‎Și eu cred că te vei zdrobi. Vei muri.
‎Vei muri ca sora ta!
‎Stai să vezi!
‎Ce este, Peter?
‎Trebuie să zbor mâine, ‎dar nu știu cum să fac asta.
‎Vilna zice că voi muri. ‎De parcă eu nu știu!
‎De parcă nu știu deja!
‎Mâine trebuie să zbor. Trebuie!
‎Intră. Trebuie să mănânci.
‎Și vom vorbi.
‎Mănâncă.
‎Cum se cheamă asta?
‎Tocană, dragule.
‎Să vedem acum treaba cu zburatul.
‎Stai aproape, dragă.
‎- Bună, dulceață! ‎- Cum vezi elefantul,
‎revenim la orfelinat. Acolo e sigur.
‎Vă ajut cu bagajul?
‎Repede, scumpo!
‎Acum știi de ce nu venim în oraș, Adele.
‎Sunt pericole la tot pasul.
‎Peter.
‎Unde ești, Peter?
‎E cineva?
‎Dacă aș fi păstrat băiatul.
‎Ne retragem în garnizoană.
‎Regruparea în garnizoană!
‎Hai!
‎Fugiți!
‎Retragerea!
‎Înapoi!
‎E cineva?
‎Trebuie să plecați de aici. ‎Ne retragem în garnizoană.
‎Mama lor e…?
‎Luați copiii! Ne vedem acolo.
‎Sunt soldat. ‎Nu știu să îngrijesc un bebeluș.
‎Sigur. Doar băiatul, atunci.
‎Te rog, nu pot singură!
‎Bine, dar pleacă imediat.
‎Iau lucrurile pruncului ‎și vin la garnizoană. Du-te!
‎Trebuia să-i iau pe amândoi.
‎Îmi pare rău, tinere.
‎Dar te voi proteja.
‎Sunt soldat.
‎Peter.
‎Băiatul… cu mine.
‎Garnizoana!
‎A mai rămas cineva?
‎Nu sunt supraviețuitori!
‎Nu e sigur aici, soră! Vin dușmanii!
‎Dacă țineam băiatul cu mine…
‎O nouă zi.
‎Salutare, oameni buni!
‎O nouă sarcină imposibilă.
‎Și același rege imposibil.
‎Frumoasă zi să vedem puștiul zburând. ‎Nu-i pic de nor pe…
‎N-am zis nimic.
‎Mare păcat.
‎Când sunt bronzat,
‎devin irezistibil.
‎Încă sunt rege, nu? ‎N-am ratat nicio lovitură de stat.
‎Râde vreodată?
‎Niciodată?
‎- Nici măcar o dată? ‎- De când i-a murit fratele în război.
‎Vai!
‎Da!
‎Au zis că elefantul va fi aici. Îl vezi?
‎Stai aproape.
‎Nu, rămâi cu mine!
‎Ce mai faceți?
‎Da, eu sunt!
‎Hai să vedem ceva imposibil. ‎Unde e puștiul?
‎Acolo sus!
‎Nu pare o mișcare inteligentă.
‎- Va fi bine. ‎- Da, sigur.
‎Nu.
‎Nu!
‎- Ce e? ‎- Băiatul a alunecat.
‎Nu!
‎Ține-te!
‎Și acum voi zbura!
‎Va sări!
‎A fost o idee fantastică!
‎O voi găsi.
‎Acum, Peter!
‎Știam eu! Știam că puștiul poate zbura!
‎Da!
‎E posibil!
‎Zbori, Peter!
‎Zbori!
‎Ce e posibil? E posibil!
‎E posibil! Peter!
‎Zboară!
‎Peter!
‎Scuze! Mă scuzați!
‎Minunat, Peter!
‎Bine, Peter! Bravo!
‎Peter!
‎Da!
‎Bine, am zburat! Ce urmează?
‎Ai terminat a doua sarcină imposibilă. ‎Încă una și vei deține un elefant!
‎Nu sună bine cu voce tare. ‎Ai mult de curățat.
‎Enorm. Oricum. Bun așa.
‎A treia sarcină imposibilă…
‎N-o știu încă.
‎Sunt un rege care ține la inspirație.
‎Inventez lucruri din mers, știi?
‎Mă prind din zbor.
‎Glumeam. E sarcasm, dar…
‎Nu, scuze. Pe loc repaus.
‎Fac așa când urmează ‎să zic ceva incredibil.
‎Ești gata, copile?
‎A treia sarcină imposibilă…
‎O vei face pe contesă să râdă.
‎Poftim?
‎Cum?
‎Tot așa fac.
‎Ce nu înțelegeți din cuvântul „imposibil”?
‎„Im”, nu. „Pos”, partea de mijloc… ‎Im… Ceva…
‎Habar n-am, dar înseamnă
‎imposibil!
‎Iar puștiul e bestial. ‎Cine se crede mai bun ca el
‎să sară de pe catedrală ‎cu o pânză de cort. Nu uitați.
‎Lăsați-l pe puști ‎și alegeți cine-mi aduce o înghețată.
‎Prefer cu arahide.
‎Nimeni? Alo? Ce stați așa?
‎Adele!
‎Dumnezeule!
‎Bună!
‎Eu sunt, ne știm din vis. Îți amintești?
‎Sunt aici. Poți să-mi spui de ce?
‎Asta ar putea fi chiar imposibilă.
‎Ea nu râde niciodată.
‎Nicicând.
‎- Poate mă lasă să sar iar în gol. ‎- Îți fac eu o glumă.
‎Poftim?
‎Probabil că nu ești nostim.
‎Sigur, iar tu precis ești mortală.
‎Scuze, domnișoară. ‎Nu-mi stă în fire să jignesc.
‎Iar eu n-am mai lovit pe nimeni. ‎Scuză-mă, te rog.
‎- Dar eu… ‎- Aici erai! Am căutat peste tot.
‎- Ești bine? ‎- Da, soră.
‎Acum, că ai văzut elefantul…
‎Bună, doamnă!
‎Ți-a spus ceva?
‎Nu.
‎Foarte bine, dragă!
‎Să mergem acasă.
‎Dar, soră…
‎O să dormim bine ‎și o să ne întoarcem unde ne e locul.
‎Uneori mă încurc, Peter.
‎Nu-mi sunt clare lucrurile.
‎Vreau să știi
‎că mi-e foarte clar
‎ce am de spus acum.
‎Ai dreptate.
‎Trăia.
‎Fetița trăia.
‎Puteam s-o salvez.
‎Am lăsat-o cu sora.
‎Trebuia să ne întâlnim la garnizoană,
‎dar s-a produs o explozie.
‎Am crezut că nu pot avea grijă ‎de voi amândoi.
‎Sunt soldat, Peter.
‎Ce știu eu despre un bebeluș?
‎Luăm aceste decizii
‎în război, în viață.
‎Avem doar o clipă.
‎Vă puteam salva pe amândoi.
‎N-am făcut-o.
‎Și am mințit,
‎pentru că nu voiam să-ți provoc ‎mai multă durere.
‎Îmi pare rău!
‎Domnule…
‎ați văzut-o moartă?
‎Pe sora mea?
‎Nu.
‎Atunci, orice e posibil.
‎Păi…
‎Ai vorbit despre elefanți imposibili…
‎- …și ai avut dreptate. ‎- Dle?
‎Ai avut un adversar imposibil
‎și ai ieșit victorios.
‎Iar azi…
‎te-am văzut zburând!
‎Tu ești, băiete!
‎Tu.
‎Tu ești ceea ce e posibil.
‎Încă o sarcină mâine.
‎Ei bine, spune-mi o glumă.
‎Un cal a pășit într-un bar. ‎Poate nu poate păși.
‎Nu! Nu e amuzant.
‎Nu!
‎Da.
‎Da!
‎Da, asta e comică!
‎Madam LaVaughn, v-am mințit.
‎În sfârșit recunoști.
‎Nu, n-am vrut să vă rănesc ‎sau să fac să apară un elefant,
‎dar nu invocam nici crini.
‎Stând pe scenă cu fața la public,
‎neîncrederea voastră…
‎mi-a… frânt inima.
‎Vedeți și acum magia în fața ochilor, ‎lucruri care apar din nimic.
‎De acord, o magie frântă, neatentă, ‎accidentală, dar…
‎magie.
‎La care spuneți „Gata!”, ‎ca la orice mic lucru enervant.
‎Ce s-a întâmplat aici?
‎Atunci, am încercat să vă vrăjesc ‎pe dvs. și tot publicul.
‎O vrajă ca să credeți.
‎Să vă pese de magie.
‎Căci lucrurile extraordinare ‎sunt posibile.
‎Dacă crezi!
‎Dar nu aveam dreptul să încerc ‎o vrajă așa puternică,
‎fiindcă nu sunt un magician bun.
‎Am încercat să minunez.
‎Am produs un dezastru.
‎Știu.
‎Știu că te îngrijorează provocarea,
‎dar am o glumă grozavă.
‎Totul e sub control. Crede-mă.
‎Hei!
‎Cred că nu mă iei în serios. ‎Sunt un om periculos.
‎Am învins un uriaș, am sărit în gol.
‎Bine. Vom avea timp ‎să ne prostim mai târziu.
‎Trebuie să ne concentrăm la sarcină, dar…
‎Abia aștept să te scot de aici.
‎Ne vom distra de minune ‎și vom trăi multe aventuri…
‎căutându-mi sora.
‎Asta e familia ta?
‎Peter!
‎Peter.
‎Trezește-te! E timpul.
‎Toți sunt aici, Peter. A treia sarcină.
‎Va fi interesant.
‎Trebuie să-ți fie dor de ei. ‎Credeam că mă duci înapoi la ai mei.
‎Te voi duce eu la ai tăi.
‎E timpul ‎pentru a treia sarcină imposibilă!
‎Va câștiga puștiul elefantul?
‎Da, o voi face.
‎Dacă o aud pe contesă râzând,
‎pleci cu elefantul.
‎Începe.
‎Deci avem un fermier și un pescar.
‎- Sunt amândoi pe câmp. ‎- Bun început. Clasic.
‎Când aud un zgomot amuzant,
‎se uită spre iaz și văd o găină.
‎Găina are o sfoară
‎pe care o bagă și scoate din gura ‎unui broscoi de lângă iaz.
‎O bagă și scoate din gura broscoiului.
‎Pescarul spune: ‎„De ce crezi că face asta?”
‎Fermierul se întoarce și zice:
‎„Sigur, e o întrebare veche, nu?
‎De ce-a tras găina broasca pe sfoară?”
‎La fix! Amuzant, Peter!
‎Am înțeles.
‎De ce a tras găina…? E un joc de…
‎Stai așa.
‎Ăsta nu e râs sincer.
‎Dacă n-o facem serios, ‎ce rost are, contesă?
‎Scuze, băiete. N-a mers.
‎Peter…
‎Nu.
‎Ce? Nu?
‎Trebuie să mă lași s-o iau, ‎dar nu pentru mine, ci pentru ea.
‎Până acum am vrut elefantul ‎ca să-mi găsesc familia,
‎dar și ea are o familie ‎de care a fost despărțită.
‎Cum rămâne cu sora ta?
‎Poate și elefantul are soră. ‎De ce e mai importantă a mea?
‎Știu că gluma n-a fost bună,
‎dar, vă rog, elefantul n-a cerut ‎să fie adus aici.
‎Trebuie s-o trimitem acasă.
‎Nu!
‎Era să mă păcălești.
‎Dar nu!
‎Mai aveai un lucru de făcut ‎și n-o văd că râde.
‎Luați elefantul! Plecăm!
‎Nu!
‎Știu că asta e imposibil.
‎Dar dacă n-a fost?
‎Gândiți-vă o clipă.
‎Gândiți-vă la tot ce ați făcut imposibil. ‎Și probabil ați făcut multe.
‎Ați reușit vreodată singuri?
‎Sigur că nu. Ar fi absurd.
‎Peter a luptat, a zburat ‎și a sfidat un rege.
‎Și poate se simte singur.
‎Dar nu este. ‎Nimeni nu este. Nu uitați asta.
‎Nu!
‎Bine, copile, ai reușit.
‎Ce? Serios?
‎Dar elefantul a făcut-o.
‎Râde, nu? Doar asta voiam.
‎Lucrurile sunt imposibile ‎doar până nu mai sunt.
‎Elefantul îți aparține, Peter.
‎Cum?
‎O victorie glorioasă. Ura!
‎Da!
‎Am reuși!
‎Cum o ducem acasă?
‎- Cu barja pe mare! ‎- Cu dirijabilul?
‎Dusă peste munți de elefanți mai mari.
‎În gând suna mai bine.
‎Magicianul!
‎Trezește-te!
‎Băiatul zice ‎că elefantul trebuie dus acasă.
‎Trebuie să-l faci să dispară.
‎Ați văzut cum îmi ies acele vrăji. ‎Noroc că n-a fost mai rău.
‎Elefantul merită să fie cu familia lui.
‎Minunată idee, dar privește în jur.
‎Magia e un eșec!
‎- Eșec? ‎- Nu pot!
‎Prostii!
‎Ai adus un elefant prin acoperiș.
‎Nu-ți dai seama ‎că asta a inițiat ceva aici?
‎Exact ce ți-ai dorit.
‎Magicianule! S-o trimitem pe doamnă acasă!
‎Cred că puteți face magia necesară.
‎Cred că rezolvarea e doar la dvs.
‎Soră!
‎Te rog.
‎În vis, trebuia s-o urmez.
‎Eu nu cred în vise.
‎Ba crezi.
‎Da, de fapt cred în vise.
‎Prea bine.
‎Lucrurile se mișcă.
‎Trebuie să ne alăturăm luptei.
‎E în regulă.
‎Totul e bine.
‎Am auzit că aici era altfel înainte.
‎Că era lumină, viață, speranță.
‎Orașul perfect ‎din care să dispară un elefant.
‎Asta e casa mea,
‎dar nu e și a ei.
‎E greu să pierzi un prieten.
‎Acum ne luăm rămas-bun.
‎Magicianul a adus-o aici
‎și cred că el o poate trimite acasă!
‎Voi credeți?
‎Așa se va înfăptui.
‎Vă rog, domnule.
‎Credința e un lucru mare și invizibil.
‎Ne cuprinde ca somnul.
‎Ne zbatem la margine, ‎opunându-ne din motive neclare…
‎până când, ca în cazul somnului, ‎ne pierdem.
‎Ne oprim… și redevenim ce am fost.
‎Elefantul a dispărut!
‎Incredibil, am văzut magia!
‎Ce se întâmplă?
‎Priviți norii!
‎E magie.
‎Se înseninează!
‎Ce e asta?
‎E soarele, scumpa mea.
‎E bun.
‎E frumos!
‎Lumina soarelui!
‎Destinul tău era s-o urmezi.
‎Asta a fost mai important.
‎Haide, Adele! E timpul să mergem acasă.
‎Ați ieșit din casă!
‎Da.
‎Soldatul?
‎Tu muriseși.
‎Tu muriseși!
‎Adică…?
‎Vrei să spui?
‎Băiatul!
‎Peter.
‎Ea e… ea e sora mea.
‎Tu ești…
‎- Întâi, vreau să spun… ‎- În viață! Și aici!
‎Ești familia mea!
‎Peter!
‎Bună treabă!
‎Da!
‎A găsit-o!
‎- De ce ai dat? ‎- Nu mai sari de pe clădiri!
‎Magia a funcționat!
‎Regret suferința pricinuită, doamnă.
‎Îmi cer iertare!
‎Crini!
‎Mulțumesc, prietene.
‎Priviți cum e orașul acum.
‎A redevenit ce a fost. Vedeți?
‎- Sunteți în vizită de mult. ‎- Știu. Dar oricând încerc să plec,
‎mi se pare… imposibil.
‎„Și atunci, coralul magic s-a trezit ‎și a pus stridiile pe fugă, strigând…”
‎„Dispăreți, moluște malefice!
‎Plecați!”
‎M-ați speriat.
‎Mulțumesc.
‎S-a născut o familie.
‎De unde ai ață exotică?
‎Am secretele mele. Sunt doamnă de oraș.
‎Iar ai făcut țapului pijamale? ‎Le mănâncă pe toate.
‎Dar îi place s-o facă.
‎Haideți! Cât e caldă!
‎Cât despre elefant,
‎trăiește foarte mult timp.
‎Destul cât să pună la încercare ‎și memoria unui elefant.
‎Dar sigur că nu-l uită pe Peter.
‎Cum ar putea?
‎Subtitrarea: Mircea Pricăjan