Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
OPIČÍ KRÁL
Po tisíce let
Buddha dohlížel na vesmír.
Nesmrtelní v nebi
a králové v pekle
dohlíželi na dění na Zemi.
Démoni žili mezi námi
a draci vládli mořím.
Všude panovala harmonie.
Respektovali jsme bohy a řídili se pravidly
až do jedné noci, kdy se z kouzelného kamene
zrodilo mocné stvoření.
Seznamte se
s potížistou.
Tak jo.
Všichni poslouchejte. Musíme probrat důležitou věc.
Já, váš Nefritový císař, Architekt vesmíru a Pán Nesmrtelných,
uspořádám tu nejlepší a nejúžasnější hostinu
od minulého úterý.
- Není to úžasné? - Ano, Vaše Veličenstvo.
A teď k sezení.
Nesmrtelné posaďte do čela stolu.
Menší bohy dozadu ke kuchyni…
Co to má být?
Nezvladatelná opice, které z očí vystřelují paprsky?
- Asi má jen radost. - To nepůjde. Zbavte se ho.
Trpělivost.
Buddho! Neviděl jsem vás.
Ten opičák je mocná bytost
s důležitým údělem.
Ať si jde svou cestou.
Budiž.
Co by se tak mohlo stát, že?
Co jsme to řešili? Dezert!
Co takhle třímetrová socha mě z pudingového dortu?
Moudrá opice se nikdy nenatahuje dál, než kam dosáhne.
Pusť mě.
Jak jsem říkal,
jestli je nějaký kokos určen pro nás,
bude na dosah.
Dneska nic.
Pryč ze světla!
Ne!
Žijeme ve světě pravidel a pořádku.
Sleduj.
Představ si moji dlaň jako náš vesmír.
Ve srovnání s jeho velikostí
je jeden opičák bezvýznamným zrnkem písku.
Jen Nesmrtelní v nebi mohou žít bez pravidel.
Uvědom si, kam patříš, mladíku.
Ihned se sem vraťte!
Pryč ze světla!
Vraťte se!
Utíkejte! Je tu démon!
Tvoje lehkomyslnost přilákala Démona chaosu.
Nepatříš mezi nás, cizáku!
Ukokosujte ho.
Imaginární rodinko, plácneme si!
Moc pomalu.
Pojďte blíž, mláďata.
Pociťte bezpečí.
Pociťte svoji bezvýznamnost a dýchejte.
Proberte se!
- Zase ty! - Jste v nebezpečí! Pojďte…
Myslel jsem, že to dopadne jinak.
No tak! Utíká nám!
Hlupáku! Hraješ si na hrdinu?
Ale já ho porazím.
- A zachráníš mládě? - Jo, když bude čas.
A jak? Pomocí kokosů?
Kokosů se Démon chaosu nebojí.
- Měl by najít zbraň. - Kde?
Já vím! U Dračího krále.
Jo, u Dračího krále.
Na dně moře?
Jestli se tam vydáš, zemřeš.
To říkáš ty.
Šílenče!
Zbraň už je na cestě.
A nyní…
Přivítejte…
Ještěra, co je hvězdou večera.
Vládce hlubiny…
Co hlas má tak líbezný.
Dračího krále!
Mí věrní poddaní…
tento velkolepý sloup tu stojí od počátku věků.
Čeká tu na toho nejsilnějšího rebela s tím nejvytříbenějším stylem,
který uvolní jeho obrovský potenciál.
A tím rebelem jsem já!
Můj skvostný stroj uvolní sílu sloupu
a sešle tu největší bouři, jakou svět kdy viděl.
Panečku!
Ty mluvíš?
Čekáš na mě? Jak dlouho?
Pět minut není…
Pět tisíc let?
Časy, kdy suchozemci, co dýchají vzduch,
pohrdali mořskými tvory, jsou u konce.
Hledáš tu nejmocnější bytost?
To není možný! Já hledám tu nejmocnější zbraň!
To je ale náhoda!
Určitě si nějak navzájem pomůžeme.
Kdybys byl menší, možná bych mohl…
Nechť naše dobývání započne!
Ale nejdřív píseň. A dva, tři, čtyři!
Bylo tohle v plánu?
Co se to děje?
Pozor!
Někdo krade náš velký sloup! Co to je? Opice?
Jsi naprosto úžasná!
- Promiňte, pane, ale… - Ticho, musím si zavolat.
Žádám si vysvětlení.
Co je? Mám práci.
Opice ukradla náš sloup.
No a co?
No a co? Někdo by s ním mohl nadělat hodně škody.
Jsi král. Věřím, že to vyřešíš.
Možná bys o tom mohl říct „šéfovi“? A požádat ho o pomoc?
No jasně. „Drahý Buddho, ta opice z kamene, co jsme nechali žít,
teď ukradla klacek. Máme strach! Pomoc!“
Ne. Ani náhodou.
No dobře. Vezmu to tedy do vlastních drápů a běda všem, co…
Takže ten opičák je ten nejsilnější rebel.
A nejstylovější.
Jo. A bez sloupu teď neovládnete svět.
To je ale machr.
Nějaké další komentáře nebo připomínky?
- Ne. - Nic.
Ne? Tak mi napusťte vanu.
Ten cizák se vrátil.
Nezemřel. A má zbraň.
Má jen tyč.
Zvládneme to, že?
„Drž se“? Jak jako „drž se“?
Ty jo!
Zůstaň tady a hlídej.
Vydrž chvilku.
Jo, spěchám.
Tak si to zkus sama.
Tyčko, kde jsi?
Tím směrem ne!
Co to děláš?
- Opice. - Jen ho rozčiluješ. Přestaň, tyčko.
Vrať se, tyčko!
Jo! Paráda. Už to chápu.
Zamávej roztomilé kočičce.
Cože?
Zlý kočičí bůh!
Opičí král!
„Opičí král.“ Jo, to se mi líbí. To zní hezky.
A ten největší hrdina má tu nejlepší zbraň!
To je absurdní!
Jsi jen drobné zrnko, pamatuješ?
On vás nemá rád!
Jen chce, abyste vy měli rádi jeho!
Nikdy nebudeš jedním z nás.
Jsi sobecký, vzpurný blázen,
který skončí úplně sám.
Nejsem sám. Mám svoji tyčku.
Ta zbraň by měla patřit jednomu z Nesmrtelných.
Chceš říct, že bych měl být Nesmrtelný?
- Co? Ne! - To je zajímavý.
Dělají si tam, co chtějí, že? Jako já.
Nemají pravidla. Taky já.
Nejlepší zbraně? To jsme přesně my.
Máš pravdu. Nepatřím sem.
Patřím k nim!
Opičí král!
Nikdy by tě mezi sebe nepřijali.
Přemohl jsem démona.
Musel bys porazit stovku démonů, jen abys získal jejich pozornost.
Jo. Asi máš pravdu.
Samozřejmě.
Jdeme najít stovku démonů!
A jéje.
Kdo je milovaným hrdinou?
Opičí král!
Z koho se démoni strachem pominou?
Opičí král!
Kdo je mocným válečníkem,
rebelem a fešákem?
Opičí král!
Kdo je opičák, před kterým není úniku?
Opičí král!
Kdo z opic si zaslouží královskou korunu?
Opičí král!
Kdo je mocným válečníkem,
rebelem a fešákem?
Opičí král!
To by bylo 99 démonů. Zbývá mi jeden.
Hej, přišel hrdina.
Setkejte se poprvé s hrdinou.
Kde jsou všichni?
Potřebuje někdo hrdinu?
- Běž! - Uslyší tě!
- Odejdi. - Zabiješ nás.
Jmenuji se Opičí král.
Také mi říkají Opičí spasitel a Legendární démonobijec.
A moje tyčka.
Umíme boj s holí, boxování,
kopy s tyčkou nebo i bez ní, dvojité kopy
a taky falešný kop s tyčovým tornádem.
Opičí král.
- Nikdy jsem o něm neslyšela. - Já o vás taky ne.
Potřebujeme tu Nesmrtelné.
Ne opici s nóbl holí.
Téhle skládce říkáte vesnice?
Jen si to zhoršuje.
- Zbavte se ho. - Díky za návštěvu.
Asi nevíte, jak jsem úžasný…
Lidi, on vážně nekecá. Je to legenda.
Fakt? Teda, samozřejmě!
Jestli máte démona, on to vyřeší.
Kde ses tu vzala?
Já ji neznám, a to jsem starostova žena. Znám všechny!
Tak se seznamte, nebo z vás budou knedlíčky pro démona.
Rychlá šeptanda!
Možná démon sní tu opici.
A nás nechá být.
Tak i tak je to výhodné.
To se mi líbí. Od sebe!
Statečný válečníku.
Nedávno mi unesli moje ubohé dítě.
Každé období dešťů sem přijde ohnivé zvíře…
Ohnivé zvíře? To budu mít stovku démonů.
Dobrá, zoufalí rolníci.
Kam jde?
- Probereme oslavu nanebevzetí. - Nanebevzetí?
- Co? - Vítěznou oslavu.
Jak jinak se o mně Nesmrtelní dozví?
- Budu potřebovat orchestr. - Ne!
- Dračí průvod. - Ne.
A obrovskou ohňostrojovou show.
Ohňostroje? Moc drahé.
Bohužel jsme jen vesnice chudých pěstitelů rýže.
Jo, chudých.
- Taková urážka. Pojďte, králi. - Zastav je!
Zůstaňte i se svou pomocnicí.
Pomocnice? Já ji neznám. Co seš zač?
Tvá největší fanynka.
Přemohl Bílého, Červeného i Nebarevného kostnatého démona.
Zazpíváme o tobě písně a já udělám proslov.
- A? - Pojmenujeme po tobě ulici?
A?
A dostaneš pořádně velkou medaili z čisté mosazi.
To je ohromí. Dobře. A co pro moji pomocnici?
- Tu holku? - Ne! Moji tyčku.
Co dostane?
- Co chce? - Co chceš?
Kytaru.
Ale tyčka nedokáže hrát na kytaru.
A deset lekcí.
Platí?
Platí.
- A jéje. - Ohnivé zvíře je venku.
Prosím, ať neublíží mému dítěti.
Nebojte.
Čím rychleji ho zabiju, tím rychleji můžeme oslavovat.
Pusťte mě, prosím.
Ticho, nebo tě sežeru!
Hej! Tady tě mám, démone.
A jéje.
- Co to děláš? - Přidávám se k Nesmrtelným.
Cože?
Tati! Ten démon byl tak zlý!
Ale no tak.
Tohle je to dítě?
- Co ti tak trvalo? - Hledali jsme hrdinu.
- Jsi nejhorší táta na světě. - Nebouchej tátu.
Kde mám svačinu? Hej! Au!
Ach bože.
Cože?
To bylo zadarmo.
Jak se opovažuješ napadnout Rudou holku, Opičí králi?
Rudá holka?
Já jsem Rudá holka!
Třeste se v mé přítomnosti a pokloňte se mé úžasné moci!
Nech ty chudé, neatraktivní lidi na pokoji.
Ale v tuhle dobu jsou děti nejšťavnatější.
- Mňam. - Tati!
Neodolatelní!
Jaký je plán, Opičí králi?
Já to už vyřeším sám, holčičko.
Dej jí, co proto.
Hele, nech toho!
Chovej se slušně!
Na stého démona jsi trochu vychrtlá, ale to neva.
Zlobíš!
To mě nezajímá.
Hlavně se nevzdávej. Vedeš si skvěle.
Přestaň!
Jsi poslední oběť Opičího krále!
Budeš slavná! Au!
A jéje.
Tyčko!
Sbohem, opičáku!
Jo!
Štveš mě!
Ta opice vypálí celou vesnici.
Lidi, pojďte!
Pohyb!
Moje ohňostroje!
- Sem! - Neseme vodu.
Hoď mi to.
- Nažer se ohně, nulo! - To ty!
Vážně si myslíš, že mě porazíš?
Ne, já to vím.
A jídlo z hovězího? Zabalené v salátu nebo na špízu?
Takže na špízu.
Pozor!
- Tati, mám hlad! - Teď ne…
- To je ta opice! - Můj dům ne!
Děsivý.
Tyčko!
Shoř, opičáku!
Bum!
To je ale tým!
Kde jsi tu tyčku našel?
Je fantastická.
Dobrý nápad, tyčko. Hele, chceš ji?
Jo! Dej mi ji!
Jestli ji udržíš 10 vteřin, je tvoje.
Raz, dva…
- Čtyři. - Čtyři.
- Sedm. - Sedm.
- Pět. - Přestaň!
- Čtyři, osm, šest. - Jedna, dva, tři.
Pustila ses!
Jo!
Stovka démonů poražena!
Opičí král vládne všem! A tyčka taky.
Neuvěřitelný. Krásně jsi ji nachytal.
- Tolik se toho naučím. - Ještě seš tu?
Prosím. Jmenuju se Lin.
Jsem jen obyčejná holka z malé vesnice, která chce něco jednou dokázat.
Nabízím ti své služby jako pomocnice a nosička zbraně.
Pane jo. Mít vlastní pomocnici?
Ani omylem.
Já dělám hrdinu výhradně sám.
Tak, máte pro mě připravený proslov?
No…
Tak, popadni svitek a běž ho sepsat, protože je čas…
na večírek!
Bláznivá opice!
Bum! Jo!
„My, chudí a nevzdělaní vesničané, máme tu čest…
dnes večer spatřit nanebevzetí Opičího krále,
který se přidá k Nesmrtelným.
Zachránil naše město.“
Tak trochu.
„Je to ten nejstatečnější a nejúžas… nejúžas…“
- To vážně? - Čti.
„…nejúžasněji-suprovo-parádně-skvělý hrdina, jakého svět kdy spatřil.
Pauza na potlesk.“
Opičí král.
„A teď píseň,
kterou složil a napsal pohledný umělec, který chce zůstat v anonymitě.“
Kdo je milovaným hrdinou?
Opičí král!
Z koho se démoni strachem pominou?
Opičí král!
Kdo je ten lidoop, co šplhá do výšin,
co neřekne hop, dokud neskončil,
přesně tak, Opičí král!
Zněls trošku falešně.
Jo! Opičí král!
Zdá se, že opičák naší ohnivé uličnici nepodlehl, jak jsem doufal.
Je čas jít.
Jste dostatečně navlhčený, Milosti?
Znáte suchý noční vzduch.
Pravda.
Kupředu!
Hop.
Tady máš medaili.
Ano.
Tak, kde jsou Nesmrtelní?
- Slíbils božstvo. - Přijdou. Uhni.
Porazil jsem sto démonů.
Pane jo. To je něco.
Nesmrtelní mě teď mohou přivítat mezi sebe.
Řekl jsem teď!
Teď? Haló? Funguje to?
Jsou tady! Sledujte, rolníci!
Pohleďte na to, jak stoupám k nebesům!
Ty!
Nejsi žádný hrdina! Jsi zloděj!
Ty nejsi Nesmrtelný.
A jéje.
Tohle patří mně!
Co se děje, tyčko? Znáš ho?
Tyčka? Ke mně nemluvila.
Počkej, kdo vlastně jsi?
Jsem podmořský vládce…
Koukejte na jeho obličej.
Nízká vlhkost. Suché klima.
Nekoukejte se na mě. Hned jsem zpátky.
To je tak osvěžující.
- …podmořský vládce dračího království. - Cože?
A ty jsi mi, prosím pěkně, ukradl tyč.
Ne, našel jsem ji na dně oceánu.
Uprostřed nevkusného paláce.
Nevkusného? Až bude ta tyč zase moje,
ty i všichni ostatní suchozemci pocítíte můj… můj…
Už zase?
Suché klima. Ne, dívejte se jinam!
…pocítíte můj hněv!
Měl při tom udeřit blesk. A, tady je.
Babbo, jak poznáš, že jsme pod tyčí?
Bude přímo nad námi.
Jak poznáme tu správnou?
Je tam jen jedna.
Ale co když vybereme tu špatnou, Babbo?
Co je to za brnění?
Jak můžeš nosit zlato s mosazí?
Hele, kámo, chápu to. Líbí se ti moje tyčka. Líbí se všem.
Ale nikdo si jí neváží jako já.
Ticho, tyčko. Mluví dospělí.
Jo a kazíš mi můj speciální obřad.
Každopádně, tyčka zůstane tady.
Nemám pravdu, tyčko?
Kámo?
- A jéje. - Hele, to jsou…
Vydrž, tyčko, už jdu!
Ale ne.
Vydrž, tyčko!
Co?
Babbo, bude mi špatně!
Tyčko, doleva!
A doprava!
Netrefil ses!
Tyčko, drahoušku, tady Dračí král.
- Je moje! - Skoč do vany!
Poslouchá jen mě.
Nemáš ji podepsanou, kamaráde.
To svědí. Loupu se.
No jistě, lavina.
Zábavná jízda, co?
Zatím, hoši!
- Babbo! - Proklínám gravitaci!
Opičí král vládne všem!
Tyčko!
Chyť mě!
Můj palác není nevkusný!
Mám tě!
Dračí králi?
Neboj se, holčičko. Ten ničema už je pryč.
Možná jsi přece jen užitečná.
Takže mě vezmeš?
Ne.
No tak.
Dvacet minut a pořád ani slovo od Nefritového císaře. Co mi chybí?
Nesmrtelnost? No jasně. Je to přímo v názvu.
Nesmrtelní musí dosáhnout nesmrtelnosti!
S tím ti pomůžu.
Tak jo. Hele, vidíš tohle?
Tvoji dlaň?
Ne! Teda ano. Ale ne. Tohle jsem já.
Dobře?
A tenhle malý kamínek jsi ty.
Chápeš?
Já jsem ruka vesmíru a ty jsi bezvýznamné, zbytečné zrnko.
I malé zrnko může rozčeřit hladinu.
Přesně to by řeklo malé zrnko.
Takže, tyčko, kam půjdeme pro nesmrtelnost?
Vážně?
Jak se tam dostaneme?
Hřbitov? To je strašidelný.
„Hrob…“
- „Hřbitov.“ - Ty neumíš číst!
Jasně, že umím.
To je tráva, nebe a kámen. Vidíš? Čtu.
- Hřbitov je tudy. - To vím.
Ne. Nepotřebujeme ji.
- Chce, abych šla s tebou. - Běž domů.
Nemůžu. Doma jsou potíže,
které mě donutily udělat něco, co jsem asi neměla.
- Jsi vrah? - Ne!
Chci jednou něco dokázat. Jako ty.
Já vím. No, ale…
Vždyť už dál nic číst nemusíme.
Fajn. Tak teda dobře!
Tak pomocnice, jdeš, nebo co?
Tak kam jdeme?
Tam? My? Ale jak?
Tímhle. Je to jako VIP vstupenka
do všech říší, dimenzí i země mrtvých.
Ale ty nejsi mrtvý.
A nikdy nebudu, pokud uspěju.
Jestli chceme zapadnout, musíme se upravit.
Já se lekla!
Páč jdeme…
do pekla!
Drž se mě.
Můžeme tu vůbec být?
Rozhodně ne! Není to skvělé?
Hele, den, kdy zemřeš, je zapsán na Svitcích života a smrti.
Ale kdybychom moje jméno škrtli,
tak hádej, kdo by získal nesmrtelnost?
Já!
Jo a když tu zemřeš, zůstáváš. Tak neumírej.
To byl ale nápad.
Další.
Chovej se jako duch.
Jo, skvělý. Mám z tebe husinu.
Přišel král! Procházím!
Z cesty.
Další! Úmrtní list.
Živá slepice v podsvětí?
Živí sem nesmí!
Měli bychom jít.
Sleduj a uč se, zrnko.
Ale ne.
To už je lepší. Jáma nekončící agónie. Čtvrté patro napravo. Další!
Dobré ránko.
Chci vidět Svitky života a smrti.
Nejdřív úmrtní list.
Mám ho v jiné zbroji.
Odmítnuto!
- Úmrtní list. - Tak jdeme.
Ne tak rychle.
Tvůj první úkol jako pomocnice
bude stát se obětním beránkem.
- Co děláš? - Je živá! V pekle!
- Co? - Ty žiješ!
To je skandální!
A všechny jsi předběhla?
- Cože? - Živé bytosti sem nesmí!
Opičáku! Ne, já nejsem…
Jsem mrtvá. Jsem čerstvá mrtvola.
Jak jsi zemřela?
Stáří. Ne, teda kurděje. Zemětřesení?
Souboj. Dva souboje.
Povím vám to.
Spadla jsem z útesu do díry plné žraloků.
Měli vzteklinu.
A pak na mě spadl dům
a já se utopila. Jo.
Dobře, jsi přijata.
Sál směšných smrtí.
Páté patro na konci chodby.
Další!
To je teda chlap.
Hej!
Opustil jsi mě uprostřed pekla.
To se parťákům nedělá.
Parťák? Jsi jen pomocnice. Bezvýznamné zrnko.
- Přestaň mi tak říkat. - Jasně.
Až najdeš svitek, abych mohl škrtnout své jméno.
Bude to rychlý.
Cože?
Pusť se do čtení.
- Jaké máš příjmení? - Žádné, pocházím z kamene.
Z kamene?
Takové kamenné vejce. Ve svitcích je i rodokmen.
Musím mít nějaké rodiče, ne?
No, asi jo.
Každý má rodiče.
Hledáte své svitky?
Proč má i můj svitek?
Nepatříte sem, cizáci.
Je čas porazit démona číslo sto jedna…
Mocný štětec! Razítko zkázy!
Otevřít!
Nenechte ho utéct!
Zastavte tu opici!
…až sto patnáct.
Máš klony, co?
Můžu? Vážně? Super!
Opičí král vládne všem!
Tak pojď!
Za vousy ne!
Další!
Šaolinský fotbal!
- Počkat. Pauza. Já nehraju. - Zápasí všichni!
- Po ní! - Přikrč se!
Mám je.
Mám je, opičáku. Tenhle je můj.
Hej! Tvůj nepotřebujeme.
Co se tam píše o mojí rodině?
Píše se tu,
že žádnou nemáš.
Takže nikoho nemám?
- Promiň, opičáku. - Takže…
Jsem unikátní! Jediný na světě!
- Dej mi ho. - Třetí řádek.
Nesahejte na ty svitky, vy zavšivení smrtelníci! Zavřít!
Jdeme!
Mám ho.
To je ono!
Opičí králi!
Jo, ještě ona.
To bolelo.
A teď jsem nesmrtelný!
To je zlý i na peklo.
Máš tam nějak živo, Yamo. Nebo spíš mrtvo?
Žádám o pomoc. Šílená opice vnikla do pekla a…
Ahoj, Nefritový císaři. Mám dobré zprávy.
Svolej Nesmrtelné. Už jdu. Budeme sousedi.
- Takže ty jsi Opičí král. - Zúčastním se tvých hostin.
- Opijeme se. - Úmrtní…
- Povíme si historky z bitev. - Ale ty sem nepatříš.
To teda jsem. Přeškrtl jsem svoje jméno.
Tak jsi jen napůl nesmrtelný.
- Napůl? - Nezemřeš stářím.
To je super!
Ale můžeš zemřít v bitvě.
Nekoukej. Byl to tvůj plán.
No, tak to je nová informace.
Tak jak mám získat úplnou nesmrtelnost?
Zkrátka nemůžeš.
No, existuje ještě Kniha věčného života.
- Zavři pusu! - Pardon.
Tyčko, dveře!
Pomocnice, vem tu knížku! Já se upravím.
Tu knihu mu musíš za každou cenu vzít. Zastav ho!
Jdeme.
A jéje.
Z cesty!
Chyťte ho!
Ne! Opičáku!
To bylo něco. Máš tu knihu?
Neztratilas ji, že ne?
Byl to tvůj úkol!
Jediný úkol a ty to zkazíš!
- Jen si dělám srandu. - Ty jsi ale kámoš.
Kámoš? Nepřeháněj. Jsi jen parťák na mojí důležité misi.
To je lepší než zrnko.
Tak jo. Čti. Tahle kniha nám poví, jak získám úplnou nesmrtelnost.
- Co se tam píše? - Jo. Píše se tu…
„Úplnou nesmrtelnost dává kouzelná broskev z Kouzelného sadu věčného života.“
Kde to je?
Tohle asi chvilku potrvá.
A já ti na to dám pět minut.
Ta opice je šílená.
Neříkej.
Pere se a uráží bohy.
A teď jsme ukradli knihu ze samotného pekla.
Tak jo, prvně se trošku zklidníme, jo?
- Já už tohle nezvládnu. - Poslouchej, drahoušku. Máme dohodu.
Vycouvat už nemůžeš.
Nebo jsi na to zapomněla?
Nezapomněla.
Prosím tě, božský draku.
Ukonči naše utrpení.
Usychá nám úroda.
Mohl bys nám seslat déšť?
Hledáme už celou věčnost!
Co?
Proč ty plakáty nezabírají?
Vyvěsili jsme je všude, Veličenstvo.
Co to má být?
Měla tam být opice, ty troubo!
Ale pane, opice se kreslí mnohem hůř než tyč.
- Počkejte! - Co to…
Vládce počasí, děkuji, žes mě vyslyšel.
Jak se opovažuješ mluvit přímo na pána?
- K zemi! - Promiňte.
Nemáme tu jídlo ani vodu.
Sešlete nám, prosím, déšť?
Ty jsi mi ale troufalá svačinka.
Ne, prosím!
Udělám cokoli. Co potřebujete? Pomocnici? Služku?
Lidskou služku?
Už má dva skvělé a věrné rádce.
Nosíme mu vanu.
Ne, ale možná by se jedna hodila našemu opičákovi.
Opičákovi?
Lhala bys pro mě? Ušpinila by sis tlapky?
Budeš ho muset zmanipulovat.
Dokážeš to, ty moje sladká lahůdko?
Protože když se dohodneš se mnou,
musíš dodržet slovo, nebo…
Ti popraskají rty!
Benbo, sní ji.
Aha. Jo, to taky.
Tak jo. Přijímám.
Spřátel se s jistým opičákem, získej jeho důvěru a vezmi mu jeho tyč.
Až ji budu mít,
sešlu ti déšť.
Nikdy tyčku nespustí z očí.
Čím dřív bude moje,
tím dřív u vás polije.
Teď mě nutí nají cestu
do Kouzelného sadu věčného života.
Pořád se chce přidat k Nesmrtelným?
To je ale hlupák.
Co mám dělat?
Chce teď kouzelnou broskev, co?
No, budu ho muset trošku obalamutit a dát mu ji.
Ty se musíš postarat o to, aby se tam dostal.
Seš si jistá, že tohle je cesta do toho sadu?
Jo, určitě.
Musíš skákat tak rychle?
Rychle? Ale prosím tě.
- Tohle je teprv rychlost. - Ne!
Hej!
Moji pomocnici nesmí nic rozhodit.
Jo.
Musíš se soustředit a dávat pozor.
Musím vědět, že je na tebe spolehnutí.
Opičáku!
Vrátí se pro mě.
A moje boty se musí lesknout.
Už se nevrátí!
Cením si toho, když ti neuteče žádný detail.
Kam dál? Do kopců, nebo do pouště?
Ach jo!
Stromy.
Tolik stromů.
Mohla jsem poklidně zemřít ve své vesnici, ale ne!
Tentokrát mě Sál směšných smrtí nemine.
Kdo je milovaným hrdinou?
Opičí král!
Je to chytlavý.
Pomoc!
Kde je?
Tady jsi.
Slyšela jsi moje připomínky?
Jsi šílenec!
A fešák.
Jestli chceš být kritická, buď taky fér.
Všichni na místa.
Už tu skoro je.
Bzuč, Babbo. Bzuč!
Musím, pane?
Ať tomu věří.
Koukněte na moje žihadlo!
Jsem rozkošná!
Trošku uber.
Na tohle neskočí. Nevypadá to jako kouzelný sad.
Tak buďte přesvědčiví. Tady je scénář.
Hlavně si neskákejte do řeči.
Stihl jsem otrávit jen jeden strom.
Ale ten toxin ho složí během pár okamžiků.
Pamatujte! Musí sníst broskev osvětlenou,
jinak můžeme říct plánu na shledanou.
Dobře. Jestli je strom osvětlený…
- …tak je to ten pravý. - Takže tenhle ne.
Ale ano, přesně tenhle ano.
Ale není bílý. Je spíš do hněda.
Ale ne ta barva!
Osvětlil jsem ho.
Nechápete?
Takže to má být zářící strom?
Přesně tak. Pane jo.
A jakmile opičák omdlí, vezmu mu tyčku a…
Už jdou.
Všichni na místa. Ať to jde bez chyby. Bude to zábava.
Jejda!
Tenhle? Ne, tenhle.
Tenhle sad vypadá pochybně. Určitě je to…
Jo. Kousneš si kouzelného ovoce a nesmrtelnost je tvoje.
Pohleď na magickou zahradu plnou kouzelného ovoce,
sad věčného života,
a na nás jeho strážce,
co jej opylují, vše je zaručeně pravé.
Nevím proč, ale líbí se mi.
Jo, jasně.
Fešácký cizí chlupáči,
my chráníme sad nesmrtelnosti.
Nehrozí ti nebezpečí,
dej si otrávenou…
teda… nejšťavnatější broskve rostou na svítícím stromě.
Doufejme…
Ustupte.
Necítím nic zvláštního.
Vypadám nesmrtelně?
- No… - Nebo je to tenhle strom.
Blbost. Strom osvětlený je přece…
Scénář, hoši!
Možná je to ten ve tmě. Ten je nejlepší.
Počkat, vyzkouším to.
Ne. Není tak šťavnatá jako…
Strom nocí zahalený…
Co to s ním je?
…má kůru k pošušňání.
To vypadá podezřele.
Ne. Tohle je ten správný.
- Dej si. - Ty první.
- Ne, ty. - Improvizaci ne!
- Dej si první. - Ne.
- Kousni si. - No tak. Mňam.
A co takhle oba zároveň?
Fajn. A nesmrtelnost je moje.
Nic necítím.
Cože?
Počkejte. Možná cítím.
Cítím se dobře.
Já taky!
Radši si sedněte.
Hej! Odleť včelko. Komu sejde na tvým úlu pohledu?
Myslíš úhlu?
Ne! Úlu!
Vykliďte pódium. Tu tyčku si beru. Děkuji pěkně.
Tebe já znám.
Už se ti neloupe kůže. Sekne ti to.
Ty musíš být z dynastie Šik!
Ty broskve musíš ochutnat, kámo.
Ty idiote!
To ti nedochází, co je v těch…
dobroučkých, slaďoučkých…
Kdo si se mnou dá koupel?
Já!
Jo!
Jdeme dát vířivku s drakoušem!
Tohle bude jízda!
No teda!
Tihle týpci jsou super!
Jsou to fakt frajeři.
Ale vy dva jste moji nejlepší kámoši.
Ne. Nejsme kámoši.
My tři jsme rodina.
Co to jako bylo?
Hej, draku?
Opičáku?
Jsi vzhůru?
Počkat!
Zafungovaly ty broskve? Jsem nesmrtelnej?
- Prašti mě. - Co?
Vezmi si tyčku a práskni mě po hlavě. Neboj.
Ani to neucítím.
Fajn. Udělám to sám, padavko.
Au!
Ty broskve byly vadné.
- Možná nebyly zralé. - Co? Selhali jsme, tyčko.
Jsi napůl nesmrtelný.
Nic nedělám napůl.
Jo, všimla jsem si.
Jeden starej páprda mi kdysi všechno zakazoval a řekl, že skončím sám.
Jo. „Nikdy to nikam nedotáhneš.“
To jsem doma slyšela pořád.
Páni.
Tak to neznám.
No, díky za pomoc. I když jí moc nebylo.
- Odcházíš? - Měj se hezky.
Ne!
Říkals, že jsme rodina.
- To bych neřekl. - Ale ano.
- Řekls to. - To ty broskve.
Slíbils, že dokážeme velké věci.
My? Koho tím jako myslíš?
Já se přidám k Nesmrtelným, ale bez tebe.
Začínám si myslet, že to nebyl ten správný sad.
Cože?
Myslíš, že jsem tě přivedla na špatné místo?
Jako do nějaké pasti?
Chceš říct, že lžu?
Neříkám, že ne.
Víš co? Tak si běž. Seš takovej sobec.
Myslíš jenom na sebe.
- No, nikdo jiný to nedělá. - Nedovolíš jim to.
Jednoho dne opravdu skončíš sám.
O čem to mluvíš?
Kdo je to? Pomocnice, co se tu píše?
„Mistryně věčného života, čarodějka Wangmu,
často ve své laboratoři připravuje elixír nesmrtelnosti.“
A jsme zase na koni! Jeden doušek a přijmou mě.
Super, tyčko!
Ty taky, zrnko. Na co čekáme?
- Ale to je v nebi. - Opičí král vládne všem!
- To je Nefritový palác? - Určitě.
Co to…
To je ona.
Wangmu, královna nebes.
No jo. Pojďme mi získat nesmrtelnost.
Je zamčeno.
Ne! Opičáku!
Někde tady budou ingredience na výrobu elixíru nesmrtelnosti.
- Budu muset všechno ochutnat. - Počkej.
- Prvně potřebujeme… - A začínáme.
Ne, nepij to.
- Jen čuchám. - Přestaň.
Opičáku?
Hej!
Tak jo, Lin, to dáš.
Hlavně se neotáčej.
Jsi jen vyděšená opička.
Nemáš přátele ani rodinu.
Jsi sám.
Promiň, opičáku.
Už nemůžu dál blbnout.
Ostatní na mě spoléhají.
Bože, ty jsi tady ale nadělala binec.
Jsme tu hosté. Chce to trošku úcty.
Elixír nesmrtelnosti. Šup. Neplatím ti za blbnutí.
Jo, jasně.
My jí vlastně neplatíme, co?
Jasně. První ingredience je…
Tady. Špetka okamžité karmy.
- Míchej. - Okrádáte stařenku?
Nemáte žádnou čest.
- Ajaj. - Nejdřív vás potrestám.
A pak vás zostudím.
Mě nezostudíš.
Jsem totiž nestyda!
Odsud neutečete!
Neboj. Já ji vyřídím.
Tumáš blesky, šimpanzi!
Elixír nesmrtelnosti! Šup!
Lžíci chi. Tamhle! Modrá sklenice.
Lžíce chi letí.
- Co dál? - Kapka měsíční esence.
- Zelený džbán. - Zlá opice!
Jdu na to.
Vedle!
Jo!
- Super. - Co dál?
Broskvový nektar.
Jo!
- Tady máš. - Tohle bude štípat!
Ty si říkáš bůh? Jsem tak zklamaný. To je ale trapas.
Neteče to! Potřebuju lžíci nebo hůlky.
Pomoz jí, tyčko.
Perfektní.
A je to!
- Ochutnej to. - Jo.
Ochutnej smrt!
A mám tě dost!
Hezký úder, babi!
Teď už tě tvůj kamarád neochrání.
Já jsem jen pomocnice.
Jeho co?
Jsem jen zrnko.
Chci mu vzít tyčku. Zachráním tak vesnici před suchem.
Takže zlodějova pomocnice je taky zloděj.
Vezmi si ji a běž domů. Nefritový císař tě doprovodí.
Co s ním uděláš?
Tomu sobeckému tvorovi na tobě nezáleží. Běž!
Kde jsi, tyčko?
- Chceš přidat, opičáku? - Ajaj.
Neotáčej se.
Ne, teď už ne.
Sbohem, smrtelníku.
Napůl smrtelníku.
Přece sis nemyslel, že bys byl hoden toho, abychom tě přijali
mezi nás, Nesmrtelné?
To byla zábava.
Opičáku!
Cože?
Miluju, když mi lidi něco zakazují.
Ty jo!
Moje blesky tě posilují?
Jsem nesmrtelný
a obrovský!
Jsem jedním z vás!
Nikdy nebudeš jedním z nás!
- Opice! - Nezastavíš mě!
Svolávám Nesmrtelné!
- Já už jsem tady! - Už jdou! Musíme odsud!
A co udělají? Nemůžu zemřít!
Některé osudy jsou mnohem horší než smrt.
Fakt už musíme jít.
Tak ať přijdou!
Já jsem bůh!
- Opičáku! - Co? Něco tu řeším.
Chytíš mě?
Opičí králi!
Chytí mě. Já to vím.
Nechytí mě!
Vrátil se… pro mě.
- Co blbneš? - Zachránils mě!
Skoro jsem ji porazil.
- Ale víc ti záleží na mně. - Ne.
- Záleží. - Ne.
- Přiznej to. - Ne!
- No tak! - Nikdy!
Záleží mu na mě.
Já vím!
Prvně říká věci jako „Nejsme rodina. Jsi jen zrnko.“
a pak mě zachrání!
Vtipný. Jdu do Nefritového paláce.
- Kvůli čemu? - Porazit Nesmrtelné.
A pak jim budu vládnout, budu král nebe.
Fakt? To zní dost šíleně.
Jo! Opičí král dělá všechno naplno!
- A nikdy nepřestaneš? - Nikdy.
- Což je? - Nikdy! Jsem nesmrtelný!
Pořád budu chtít nové výzvy.
Nikdy se s ničím nespokojím a nepřestanu.
A když to teď říkám nahlas, tak to zní fakt depresivně.
Pane jo, že bych se právě proklel?
Možná všechny porazit není to, co hledáš.
Možná bys našel štěstí tak, že budeš například pomáhat ostatním.
To by mohlo být tvoje nové poslání.
Mohl bys s tyčkou pomoct hladovějící vesnici…
S tyčkou? Dobře.
Nechcete třeba i můj ocas? Prosím tě.
- Zachránil bys tolik lidí. - Ani omylem.
Já a tyčka máme důležitější poslání.
Chceš být šťastná? Tak pomáhej sama.
Ty dokážeš velkolepé věci.
Já jsem jen smrtelník.
Jsi jediný smrtelník, co byl v pekle a v nebi.
To jsem dokázala jen kvůli tobě.
V pekle jsem si přečetla svůj svitek.
Stálo tam: „Lin, obyčejná rolnická holka. Snažila se něco dokázat, ale nedokázala.“
Musí to takhle skončit?
Nevím. Kdo je to Lin?
Přece já.
Aha! Ahoj, Lin. Opičí král, těší mě.
Mě taky.
Hlavu vzhůru. Mně taky nikdo nevěřil.
A podívej se na mě. Z cizáka jsem se stal nesmrtelným!
Takže nenech nikoho, ať už boha, démona nebo starou opici, aby ti stál v cestě.
Chceš něco?
Neptej se.
Prostě si to vem.
- Mám výzvu. - Ano?
- Velkou. - Poslouchám.
Jak dlouho dokáže nesmrtelná opice zadržet dech pod vodou?
Zajímavé.
Nevím.
Dva až tři roky?
Nebuď smutná. Odvedla jsi dobrou práci.
Běž domů. Míří k vám bouře.
Nenechal bych tě čekat tři roky.
Zapomeň na to. Vem tyčku a…
- Kde je? - Musela jsem.
- Chce si ji půjčit. - Půjčit?
- Odkud to máš? - Dračí král…
Dračí král?
Moje vesnice umírá.
Moje rodina umírá.
Dračí král jim pomůže.
Věřil jsem ti, Lin. Zachránil jsem tě.
Já tě zachránila první a žádala jsem tě o pomoc.
Řekls, že když něco chci, mám si to vzít.
To jsi řekl.
Musela jsem.
No, nazdárek.
Ta tyčka je moje!
Tyčátko mělo jen dočasný úlet,
ale teď se vrátilo domů.
Vlastně bude dnes na mé oslavě čestným hostem.
Je jen pro pozvané.
Ještě jednou ti srdečně děkuji za pomoc, mé dítě.
Vyřiď své vesnici, že sucho skončilo.
Všechno brzy skončí.
Pro tebe, tvůj lid a celý svět!
Celý svět?
Musíme ho zastavit.
- Zradilas mě! - Neměla jsem na výběr.
- Pořád jsme rodina, ne? - Nemám žádnou rodinu.
- Pomůžu ti najít tyčku. - Ty?
Takové bezvýznamné zrnko?
Já dělám hrdinu výhradně sám!
Já ti ukážu šílence!
Opičáku!
Ale zničil mi domov.
Wangmu, jestli nedokážeš zabránit opici, aby ti rozbila střechu…
A teď přichází…
Aby konečně odstartoval svoje turné dobývání světa…
Stylem srší…
Vodu víří…
Ale nezmiňujte jeho kůži.
Zašplouchejte ploutvičkami a chapadly…
- Dračímu králi! - Dračímu králi!
Cítíš se zdrchaně? Odpověď je nasnadě, žít pod vodou není žádný med!
Věř mi, já to vím, protože od narození se potýkám s problémem kožním,
co mě trápí převelice.
Vždy, když na mě slunce zasvítí,
scvrknu se jak suché kvítí a říkají mi…
Rozinka! Scvrklouš!
…a tak jsem se rozhodl žít v hlubinách.
Ale od těch dob mi došlo,
že jsem mokrý rád.
A proč bych nesměl na břeh vystoupit?
Nejsem o nic horší než suchozemci,
nebudu o jejich přízeň loudit.
Tak sledujte, jak otevřu oblaka
a smetu v bouři svět!
Zatopím vám celý svět, nížiny i horský hřbet.
Smete v bouři svět!
To si piš!
Roky tenhle obojživelný démon spřádá plán
a teď ho provedu.
Už není cesty zpět, protože smetu bouří celý svět.
Konec slunci, konec květinám,
řekněte ahoj nekonečným sprchám.
Žádní ježci ani červi,
vítr už mi účes nezničí.
Konec ostrovům a jejich národům,
žádné odmítavé pohledy.
Žádný smutek, žádný pláč,
konec hudebním představení, že váháš.
Už nikdy víc.
Oblaka se rozevřou
a já smetu v bouři svět!
Jsem dračí vládce…
To bych řek.
Jo, smetu v bouři svět.
Štěstí přeje odvážným.
Svými vlnami
svět rozmlátím,
tak koukejte se strachy chvět.
Ať vládne náš král!
Teď otevřu oblaka.
Bouři vyvolal!
A bouří smetu
suchozemský svět!
Zdravím vás, suchozemci!
Kdo chce tu čest utopit se jako první?
Hej, Scvrklouši! Kde je moje tyčka?
Řekl jsem, že tahle párty je jen pro pozvané.
Co budeme dělat?
Jsem mocný Dračí král.
Potopím svět a zničím lidstvo.
Jsi můj boxovací pytel!
- Přestaň! - Jo!
Tak pojď!
Opičák!
Přestaň!
Držím tě. Vyběhněte na kopec!
Všichni běžte na kopec!
Přestaň mi ničit klony!
Opičáku! Nejsi sám! Můžu ti pomoct!
Mám tě!
Proč už nenatáhneš brka?
Jsem nesmrtelný, troubo!
Jak?
Ty broskve byly falešné!
- Draku! - Co?
- Veličenstvo! - Co?
Ušetřete nás a já vám povím, jakou má slabinu.
Souhlas.
Blesk. To je to jediné, co ho zničí.
Usmažte ho. Dobře mu tak.
Jia you!
Tyčko?
Ale ne, už zase!
Tolik jsi mi chyběla.
Díky za pomoc, děvče.
Nepomáhám vám.
Ale jemu.
Co?
Tak teď jsi mě fakt vytočil!
To je ono! Vyždímej ho!
Opičáku?
Tak jo, můžeš si tyčku nechat.
Co kdybych ji měl aspoň na víkendy?
Máme padáka?
Jo, potřebujeme novou práci.
Porazil jsi Dračího krále!
Opičí král vládne všem!
A jéje.
Pane, tohle musíte…
Co zase?
Jsi na řadě.
Tohle zašlo až moc daleko.
Podej mi Královský roh zoufalství.
Buddha řekl, aby šel vlastní cestou.
Buddha mluví v hádankách. Nikdo mu nerozumí.
Tohle teď skončí!
Opičáku!
Svůj nesmrtelný život strávíš o samotě,
abys mohl přemýšlet o svých zločinech.
Mých zločinech?
Mohli jste mě přijmout!
Ale teď vám budu všem vládnout!
Opičáku! Přestaň!
Opičáku!
To jsem já, Lin!
Prosím, musíš přestat.
Opičáku, ne!
Kdo je ten obří primát, co dělá kravál? Opičí Král!
Tohle mám na svědomí já. Nezabránila jsem tomu.
Buddho?
Opičí král.
Kdo má největší tyč v dohledu? Opičí král.
Prosím, není zlý.
Má v sobě dobro.
Záleží mu na lidech.
Tak mu pomoz najít tu správnou cestu.
Co se to děje?
Pomoz mu dosáhnout osvícení.
Cože? Ale jak to mám udělat?
Opičí králi, přestaň!
No páni.
Opičí králi, přestaň!
Buddho?
Opičí král je můj starý titul.
Odteď budu všem známý jako Velemudrc,
ten, co je rovný nebesům!
Jak mu ukážeme, že není středem vesmíru?
Mám to!
Mám pro tebe výzvu, Velemudrci.
Nemám zájem. Ale jakou?
Něco hodného tebe.
Ta největší výzva.
Co se to děje?
Jestli jsi dost silný, abys vyskočil z mojí dlaně,
můžeš vládnout nebeskému království.
Počkat. Co to řekl?
Ale když selžeš,
čeká tě dlouhé pokání na Zemi.
Ale prosím tě. To je tak snadné.
Stačí vyskočit z ruky?
Platí. Za vteřinku si budeš připadat dost hloupě…
Do oblak!
Já tu opici tak nesnáším.
Tohle je okraj vesmíru, tyčko!
To jsem ale frajer.
Jo, chce to důkaz, že jsem tu byl.
A teď je čas na ještě jedno označkování.
Přestaň, opičáku.
Velemudrci.
- Neopustil jsi moji dlaň, Opičí králi. - Cože?
Počkat… Ne!
Nevím, co to je, ale podvádíš! Ještě jednou!
Ani omylem.
Zrnko? Jak ses tam dostala?
Nevím. Ale není to super?
Napálilas mě! To není fér! Máte přesilu.
Promiň. Jen takhle ti pomůžu.
Přestaň! Ne!
Ne! Tyčko!
A víš co?
Přesně tohle jsem měl v plánu.
Vidíš? Seš za hlupáka.
Opičí králi,
jsi teď na cestě meditace a sebereflexe.
Já se z kamene narodil.
Tady se mi líbí! Opičí král vládne všem!
Až procitneš do velké prázdnoty,
najdeš tu správnou cestu.
Procitnout do prázdnoty?
To nechápu.
Popřemýšlím o tom.
Je to jen opička, která chce někam zapadnout.
Svitek Opičího krále
je ještě nepopsán.
Až na to bude připravený,
svět ho bude potřebovat,
stejně jako teď potřeboval tebe.
Ahoj, Lin, kam naše hrdinka jde?
Do večera jsem zpět.
Dva velké mléčné čaje s tapiokou.
Chcete do něj i med? Mám domácí.
Ježkovy voči! Jak mám procitnout do prázdnoty?
Co to vůbec znamená?
Mám být v klidu? Trpělivý? Pokorný?
Jsem král pokory!
Opičáku.
Běž pryč! Mám na práci vymyslet, jak se ti za tohle odvděčím.
V klidu.
Přišla jsem se rozloučit, než Buddha tvoji horu uzavře.
To mám teda štěstí.
Vím, že se zlobíš, ale byls nezvladatelný.
Jo, nemusíš mi to připomínat.
Porazit všechny bohy asi nebyl nejlepší nápad.
Zvoral jsem to, co?
Opičáku, narodil ses z kamene
a všichni tě opustili.
Bohové tě nenáviděli
a ty jsi jen chtěl, aby tě někdo měl rád.
A má!
Změnil jsi mi život.
Něco jsem dokázala. A ty taky.
Jsem tvoje největší fanynka.
No, malé zrnko nakonec pořádně rozčeřilo hladinu.
S pomocí.
To je dobrý.
Já a tvůj pomocník?
Tak jo.
Pomáhali jsme si.
Nebyli jsme na to jen dva.
Tyčko! Parťáku! Moc jsi mi chyběla.
Tým je zase pohromadě.
Tak se asi rozloučíme.
Počkej, ještě nechoď.
Díky za všechno.
Budeš mi chybět, opičáku.
Piš dál svůj svitek, Lin.
Budu.
Dodržela jsem slib a dokázala velké věci.
A opičák určitě bude brzy venku.
O 500 LET POZDĚJI…
Opičáku, démoni pobíhají po naší zemi.
Buddha nás poslal, abychom tě osvobodili.
Jsi připravený přidat se k našemu putování na západ?
Probudil jsem se s klidem v srdci
a vy chcete, abych bojoval?
Ano, ale…
Tak jdeme, tyčko. Svět nás potřebuje.
Ale ne!
Kdo je milovaným hrdinou?
Opičí král!
Z koho se démoni strachem pominou?
Opičí král!
Kdo je mocným válečníkem,
rebelem a fešákem?
Opičí král!
Kdo je opičák, před kterým není úniku?
Opičí král!
Kdo z opic si zaslouží královskou korunu?
Opičí král!
Kdo je mocným válečníkem,
rebelem a fešákem?
Opičí král!
Opičí král.
Opičí král!
- Opičí král! - Opičí král!
Opičí král!
Tak sledujte,
jak otevřu oblaka
a smetu v bouři svět!
Zatopím vám celý svět, nížiny i horský hřbet,
to si piš!
Hej, hej, smete v bouři svět!
Dračí král je tu
a hurikán sviští,
celej svět po dešti dychtí.
- Tady Benbo. - A Babbo.
- Hledáme tyčku. - Opičák je zloděj.
Vrať ji, dělej.
- A DK ví. - Že jsme plánu součástí.
Najdeme tu opici.
Za tu krádež zaplatí.
Dostane, co proto.
Smích ho přejde, zlato.
Ha ha!
Víte, proč si zpíváme.
Sešleme hromy, blesky a když déšť, tak pořádně.
Tak sledujte, jak otevřu oblaka
a smetu v bouři svět!
Zatopím vám celý svět, nížiny i horský hřbet,
to si piš!
Každý kousek země
a nebe celé
budou vodou zatopené.
Tak sledujte, jak otevřu oblaka
a smetu v bouři svět!
Smete v bouři svět!
Hej, hej, smete v bouři svět!
A jak jsem k tomu přišel?
Plavu tak s rybami, když sloup mi dal vidiny…
- A bum! - Mám plán.
Vytvořím stroj, co svět potopí,
démonickému drakovi se všichni ukloní.
- A DK ví. - Že jsme plánu součástí.
Najdeme tu opici.
Za tu krádež zaplatí.
Dostane, co proto.
Smích ho přejde, zlato.
Ha ha!
Víte, proč si zpíváme.
Sešleme hromy, blesky a když déšť, tak pořádně.
Tak sledujte, jak otevřu oblaka
a smetu v bouři svět!
Zatopím vám celý svět, nížiny i horský hřbet,
to si piš!
A tady je pozdrav
všem hejtrům, vysoušečům, suchozemcům, ochlupencům,
nadávačům, kazisvětům, ignorantům
a těm, co mě ztrapnili před kámošema a rodinou…
Vy všichni zahynete.
Tak sledujte, jak otevřu oblaka
a smetu v bouři svět!
Zatopím vám celý svět, nížiny i horský hřbet,
to si piš!
Roky tenhle obojživelný démon spřádá plán,
a teď ho provedu,
už není cesty zpět, protože smetu bouří celý svět.
Smete v bouři svět.
Hej, hej, smete v bouři svět.
Hej, hej!
Překlad titulků: Jan Kavalec