Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
РОДИЧІ ПОЗА ЗАКОНОМ
Ось наречена йде
І натовп увесь...
Сходинка.
...гуде
Іди на голос. Отут. Зупинися там.
Так, розплющ очі.
Це макет розташування місць на весіллі. Пропорції збережені.
Кожна фігурка відповідає особистості
та зовнішньому вигляду гостя.
- Він неймовірний. - Подобається?
Так, він прекрасний.
Хто в нас Хі-Мен?
Не здогадуєшся?
Поглянь на його сідниці й на мої.
- І не кажи, що несхожі. - Тепер розумію.
Які в нас плани? Остання промова за нареченою?
Це твої батьки? Можемо додати ще два місця біля столу?
Мої батьки сказали, що теж будуть.
- Жартуєш? Що? - Так.
Боже мій! Боже, Паркер.
Так! Нарешті зустрінуся з ними.
Гаразд.
І за кого я виходжу.
Боже, ти, певно в захваті.
Ти в захваті? Не видно. Ти взагалі не в захваті?
- Є хоч якийсь захват? - Так, ні, я...
Це чудово. Просто...
Я вже казала.
З ними складно.
Ти моїх батьків бачила?
Я обрав ляльки Скелетора та Медузи,
бо ляльок Сталіна та Ліззі Борден не роблять.
Певно, я б жалкувала, якби вони не приїхали.
Так і є. Ми впораємося.
Немає нічого, з чим би не впоралися Хі-Мен та рожева могутня рейнджерка.
Якщо не з'явиться Хордак.
Це прихована алюзія на Хі-Мена?
Так.
Я так тебе кохаю.
І я тебе кохаю.
У твоєї тітки Лінди алергія на нікель. У срібних столових приборах є нікель?
Не знаю, мамо.
У дешевих срібних столових приборах є нікель. Ти хочеш зекономити?
Я спеціально візьму срібні прибори без нікелю.
- Добре? - Добре.
Але я про інше. У мене гарні новини.
Батьки Паркер будуть на весіллі.
Алло? Я знаю, що ви ще слухаєте. Я чую сопіння тата.
Які батьки пропустять весілля доньки?
І я про те. Вони будуть на ньому.
Та годі тобі.
Вони жили з племенем яномама в амазонських лісах.
Звідти важко добиратися.
- Тому Паркер і стала стриптизеркою. - Вона не стриптизерка! Я купу разів казав.
У неї студія йоги. І доволі успішна.
Я цього не знала.
Знала! Я запрошував тебе туди.
- Гадаєш, твоя матір полізе на пілон? - Там його немає! Це студія йоги.
- Авжеж. Бізнес процвітає. - І не через те, про що ти подумав.
- Просто кажу. - Годі тобі.
Ви можете хоч цього разу поводитися нормально?
- Нормально? - Нормально? Ми нормальні. А ти змінився.
Ми з твоїм татом нещодавно говорили про це.
Ти став ненормальним, Оуене.
Це правда!
Ти не був таким до зустрічі з цією стриптизеркою!
«САНРІДЖ» БАНК
ЗАРЕЗЕРВОВАНО МЕНЕДЖЕР - ОУЕН Т. БРАУНІНГ
ОУЕН Т. БРАУНІНГ МЕНЕДЖЕР БАНКУ
Тиць.
Ти ще не бачився з її батьками?
Це не дивно. Відколи я їх знаю, вони постійно жили в лісі.
Це мегадивно, друже.
Не хочу засмучувати,
але коли ти розповів про Паркер, ми думали, що ти її вигадав.
Це дійсно засмучує.
А не має. Я просто ніколи не бачив тебе з кимось,
тож такий: «Це несправжня жінка. Певно, манекен або секс-лялька».
Але вона була справжньою.
Я аж вигукнула: «Ти справжня!»
Засранець перетворив казку на реальність.
Я взагалі тобі не вірив.
Це дуже засмучує.
Ми просто хочемо сказати, що магія, яку ти використав,
щоб надурити ту жінку, не спрацює на її батьках.
Хвилюєтеся за мою зустріч з батьками?
Лише бабуся й дідусь люблять мене більше, ніж батьки.
Посадиш мене біля бабусі, і ось ми вже майже друзі.
О, це підгузок. Вона знову це зробила.
І навіщо я це роблю? Це робота Ґері.
Друзі, де Ґері?
Так, більше ніяких випадкових замикань Ґері в сховищі. Я серйозно.
Усе через нову систему безпеки.
- Вона надскладна. - Так і має бути. Це сховище.
Вона надсучасна. Ніхто не пролізе всередину.
Така ж, як у Фібі Кінґ?
- Фактично, так. - Хто це?
Менеджерка «Атлас Резерв» - найкращого банку штату.
Не найкращого. Немає ніякого офіційного рейтингу.
Він точно найкращий у штаті. Про це навіть стаття є.
Це хороший банк, гарний. Чистий.
На минулій конференції Фібі розкритикувала Оуена
й сказала, що навіть курча пролізе в наше сховище.
Не дуже пам'ятаю таке.
Ще вона назвала тебе тролем без члена. Дідько!
Я намагався не сміятися, але не міг. Було дуже смішно.
Уявляти тебе без члена.
Уявляти гладку поверхню на місці геніталій.
Троль без члена. Як непрофесійно.
До всирачки смішно.
Хотів би побачити, як курча зможе залізти сюди.
Біля сходів троянди лишила мені
Привіт, Ґері.
Добре, що в мене були м'ятні цукерки. Я міг померти з голоду.
Десь уже в п'ятдесяте.
Тут усередині є аварійна засувка. Як і у всіх сховищах.
А я вже купу разів казав,
що я не можу її знайти!
Боже, Ґері.
Тож, Паркер,
я розумію, що бажання твоїх батьків бути на весіллі -
цілком правильне.
Хіба не чудово?
- Так. Дякую, мамо. - Прекрасно. Чудово.
Вона давно не бачила батьків.
Я знаю.
- Чому вони не приїдуть? - Вони живуть у печері в джунглях.
- Як бен Ладен? - Як і бен Ладен.
- Це не так. - Нічого.
- Зрозумів. - Покажи тату.
Не зараз. Твоя тітка Марджі не дуже їх любить.
Вона казала, що з ними більше платять за стриптиз.
- Знову ж таки, я не стриптизерка. - Мій хлопець теж хоче тату.
- Так? Яке? - Хоче набити моє ім'я на попереку.
- Кузене! - Боже. Привіт.
Що ж...
Чому не запросив на холостяцьку вечірку?
- Ви ж знаєте, що я медик швидкої? - Я не знав, точніше, знаю.
Я б з радістю прокотив тебе на швидкій.
- Увімкнув би сирену, їздили б містом. - Весело.
Зупинив би тобі серце, провів би екскурсію потойбіччям.
Спитали б дідуся Сеймура, як було помирати й...
- Гаразд, нащо ти це робиш? - Стоп. Годі.
- Нащо він це робить? - Це лише чутки.
Вона так сумувала, коли знайшла його. Він легенда. Помер під час мастурбації.
Мені дзвонять. Пощастило. Я й не планував.
Це все випадково. Алло, ви зі складу!
Дякую, що передзвонили.
- Це знову Оуен Браунінг. - Дідько, чого вам?
Через тиждень я одружуюсь,
тож хочу зробити невеликий фотомонтаж.
Але річ у тім, що в мене немає фото родичів нареченої.
Ходять чутки, що у вас є такі фото.
Мають бути в шафці з прізвищем МакДермотт. У вас є така?
- Боже мій! - Я палаю!
Де медик?
Чорт.
- Бери! Не треба! - Соєвий соус!
Мамо! Це не вода!
Ти казала дзвонити, якщо спитають про МакДермоттів.
Про МакДермоттів?
Так. Знаєш, хто питав?
Оуен Браунінг.
Діаманти - повне лайно.
Що таке?
Яка дурня. Я думав, що ця кнопка
відкриває двері до резервуару з акулами абощо.
Двері? Ні. Просто викликала людей, які приберуть цей безлад.
- Який безлад? - Тебе.
Акули.
Кличте працівників акваріума!
Твій тато завжди тримає ще одну сорочку в багажнику?
Його не вперше підпалюють у ресторані.
Чув, як твоя тітка питала,
чи моя шия розвивається на вітрі, коли я їду на велосипеді?
Дякую, що не образилися.
Вони божевільні.
Боже. А тобі ще з моєю родиною бачитися.
- Боїшся, що я їм не сподобаюся? - Зовсім ні. А ти?
Ні.
Не любити тебе - це як не любити Фреда Роджерса.
Веселого Роджерса.
- Коли вони прибудуть? - У ніч перед весіллям.
Отакої! Тоді в мене достатньо часу.
Так? Часу для чого?
- Я підготував дещо особливе. - Справді?
Чудово.
Ти мене налякала.
Гаразд. Роби те, що тобі так подобається.
- Справді? - Так.
МАЙСТРИ НА ВСІ РУКИ
Хтось затарився в «Мішельс крафтс».
Робимо даруночки для батьків Паркер.
Можеш не казати слово даруночки?
Ти робиш різні вироби. Ти майстер.
Дуже сексуально, коли чоловік має запал до чогось.
- Дякую, Марісоль. - Окрім цього лайна.
Ґері, закрий ротяку. Боже.
Дякую, що сходив у магазин. Я дуже не хотіла.
Без проблем.
Я взяв твій улюблений тофу. Знаю, що ти любиш густий.
Так. Він має бути таким твердим,
як член мого чоловіка.
Гаразд.
Ці розмови наводять на думку, що сексу сьогодні не уникнути.
Так.
Я скручу тебе, як пачку йогурту й висушу весь уміст.
Так, я готовий спробувати будь-що. Мабуть, почну робити розтяжку.
Гаразд, люблю тебе!
Я теж тебе люблю!
Добре!
Мила Паркер
Час настав
Ми шпехатимемось, доки день не настав
Присягаюся, так
Я чекаю цього, ще і як
Чипси зі смаком огірка
Крекери «Рітц»
Сьогодні ми зляжемося
Привіт, Оуене.
Отакої!
- Чорт! Молодець. - Чорт.
- Мені так шкода, сонце. - Ти як, Оуене?
Вона ходила на уроки самозахисту. Схоже, це окупилося.
Не вбивайте мене.
- Підіймемо цього малого. - Так, підіймай. Давай.
Ось так. Ми тебе не вбиватимемо. Ми батьки Паркер.
- Ой! Чудово. - Так.
Добре!
Що ж, пане та пані МакДермотт, для мене честь...
Ні! Ходи сюди!
Забудьмо про формальності. Оці всі пан та пані.
Я Біллі.
Гаразд, Біллі.
Ви, мабуть, батько Паркер, бо ви цілуєтеся однаково.
- Я Лілі. - Привіт, Лілі.
Дякую, чудово.
- Добре. - Мамо?
- Поглянь, хто тут! - Доню!
- Тату? Що? - Боже мій.
Ви вже тут. Що ви тут робите?
Літак прилетів трохи раніше, тож ми почули
твою пісеньку про те, як ти відсмажиш нашу доньку.
- Справді? - Так.
Так, я собі співав пісеньку. Думав, що я сам.
Не думав, що співаю її перед майбутніми родичами.
- Як ви зайшли? - Двері були незачиненими.
Дивно. Я ніколи не забуваю замкнути двері.
То моя дружина бреше?
То моя дружина бреше? Ти це кажеш?
Я лише прийшов, а ти вже її звинувачуєш?
Хочеш, щоб я тобі врізав?
Ви жартували. Це жарт!
Це жарт. Добре!
То як вам ваші даруночки?
Я ж одягнув його.
Може, розкажемо їм нашу історію? У нас була дуже мила зустріч.
Вам сподобається.
Ви маєте знати дещо про мене. У всіх у моїй сім'ї проблеми зі стегнами.
Я хотів запобігти цьому й пішов до лікаря.
Лікарка порадила йогу.
Я взяв купон, пішов на перше заняття з йоги.
На моє заняття. Я була тренеркою!
- Оце так збіг, так? - Божевілля.
Неймовірно.
Посеред заняття я помітила, що Оуен у позі дитини.
Так. Слухайте.
Я зігнувся в позі дитини
й зомлів, але ніхто не помітив. Дивіться.
Дивіться. Якби я зараз зомлів, ніхто б і не помітив.
- Так? - Так.
Тоді всі пішли, заняття скінчилося,
а я помічаю Оуена в позі дитини.
Я думаю:
«Чорт. Хлопчина щойно помер. Він мертвий. Помер».
- Але я не помер. - Ні.
Коли Паркер розкрутила мене, і я опритомнів,
я подивився на її гарну посмішку
й зрозумів, що із цією жінкою я проведу решту життя.
І ти не помилився.
Так.
- А тоді запросив її на побачення? - Ні.
Я півтора року ходив на заняття, і вона запросила мене.
Солодка падь, солодка падь
Ніхто не може підмінити мене, тож скасую заняття.
Наглянь за батьками.
Не переймайся за роботу.
Я накопичив 178 лікарняних. Я вже взяв один.
- Річ не в... - Не хвилюйся, я сам упораюся.
Не хвилюйся. Я зможу. Привіт!
- Вітаю, майбутня родина. - Привіт!
- Доброго ранку. - Радий бачити тебе.
Мені потрібно на роботу.
Оуен узяв перший вихідний від початку роботи в банку,
щоб допомогти вам.
- Так? - Чудово.
Не люблю, коли чіпають мою дупу, а їй смішно від цього.
- Так. - Щось у цьому мене лякає.
- Гаразд, до вечора. - Добре. Бувай.
Поводьтеся гарно, гаразд?
- Бувай, сонце. - Він любить мене.
- Слухайтеся. - Гаразд.
- Люблю тебе! - Бувай.
- Гаразд. Хочете пива? Добре. - Смачне.
Сподіваюся, ви зголодніли,
бо я приготував
запечені яйця по-флорентійські. Ще є смажені...
Оце засунули.
Гаразд, досить про сніданок.
Сподіваюся, ви готові повеселитися, бо я взяв квитки
на виставку південноамериканських гончарних виробів.
Навіщо?
Бо ви жили з племенем яномама в амазонських лісах.
Так.
А вони відомі своїми гончарними виробами.
Ми стільки років провели з ними, що нам набридло їхнє гончарство.
Гаразд, переходимо до наступного етапу нашої подорожі.
Музей Голокосту!
Серйозно. Я був там. У них чудова їжа.
Гаразд. Гончарство не подобається, про Голокост знати теж не хочете.
Добре. Чого ви хочете?
Розкривайте парашут!
Не розкрию поки не переконаєш, що ти достойний моєї доньки!
Боже! Вона моя найкраща подруга, і я її люблю!
Боже!
- Я дивитимуся за псом. Я даю чайові! - Цього мало.
Я більше не займатимуся з нею сексом.
Продовжуй!
Я смикаю кільце.
Це мій член, ідіоте!
Я б хотів набити собі персонажа з мультфільму «Шрек»,
бо це мій улюблений мультик, але цей місяць теж непоганий.
Гаразд. Оце на вигляд непогане.
Що...
Уперед! Боже.
Ви можете повірити, що я зробив тату?
Хто я тепер? Оце тату. Це місяць.
Я ніби вовк.
Білле, не візьмеш нам ще по стопці? Я взагалі не сп'яніла.
Чудова ідея, Лілі.
Я з вами. Ходімо!
Обережніше, Оуене.
Вибачте, пане тату.
Гаразд, це трохи ваша провина,
бо ви обернулися недостатньо швидко. Нічого.
- Сидіти! - Так.
- Лишайся тут. - Добре.
- Я зараз повернуся. - Ні.
Я піду. Ти побудь з ним. Добре?
Боже. Він такий крутий, правда?
Так класно, що ви можете займатися з ним сексом.
- Справді? - І він так добре пахне!
Він пахне
санталом та небезпекою.
- Це «Стетсон». Туалетна вода. - Справді?
Як справи, здорованю?
Рада знову тебе бачити, Біллі. Маєш чудовий вигляд.
Як скажеш.
Розкажи, чим займається менеджер банку?
Спитайте краще, чого не робить. Я керую всіма працівниками.
А в нас їх 12.
Справді?
А ще я відповідаю за безпеку банку.
- Як ти нас знайшла? - Той шмаркач допоміг.
Він питав за шафку на складі.
- Справді? - Колега?
Ні, він друг родини.
Він ідіот. Не розуміє, що відбувається.
Він і схожий на ідіота.
- Так. - Біллі!
Він крутий!
Фу.
Господи, ось ти де. Ти пахнеш, як машина мого вітчима.
Як зустріч із новими родичами?
Було просто погано чи жахливо?
Усе пройшло чудово.
Я ще не зустрічав таких людей.
Ми стрибали з парашутом.
Ми сильно напилися.
Я трохи потанцював.
Нарешті відчув себе частиною крутих хлопців.
Ніби я скейтбордист чи якийсь вандал.
Це не так, але таке враження, ніби я міг ним бути.
Було весело. Аж занадто весело.
Помолимося банкірським богам, щоб у нас був спокійний день.
Усі на землю, негайно!
На землю. Швидше! Рухайтеся.
Уперед.
Ти, швидше.
Лягай!
Дві хвилини.
Слухайте, я повністю за кооперацію,
і тому хочу повідомити вам,
що це новітня непроникна система охорони.
І ви ніяк не зламаєте її за дві...
Оце так пощастило.
Це просто...
Ви знаєте про відбитки?
Але на цьому все, адже...
Замовкни. Читай.
Звідки ви...
Читай.
Біля сходів троянди лишила мені.
Не жартуй зі мною. Навіть не думай.
Біля сходів троянди лишила мені
«Це знак того, що не байдуже їй».
Тридцять секунд.
- Дякую, що випустили. - Будь ласка.
Заходь.
- Гаразд. - Складай гроші.
Покласти дрібні купюри? Може, захочете дати чайові?
Стули пельку.
Сантал? Та небезпека.
Швидше, рухайся!
Припини посміхатися.
Досить.
Час вийшов.
Слухайте, ще не пізно виправитися.
Вибачте.
Дякую всім за співпрацю. Особливо тобі, Оуене.
Тобі!
У них були першокласні бронежилети та маска.
Я ще такого не бачив. А я багато чого бачив.
З моїм досвідом я знаю, коли бачу поганців.
Я намагався зупинити їх, але не вийшло.
Можете, не записувати це?
Нічого не бачила, не знаю, з поліцією не розмовляю.
Укотре кажу, я не бачив засува.
Відповідаєш за безпеку?
Я бос!
Це найкраща робота у світі.
Ти такий милий.
Перша частина - числовий код. Мій номер телефону в дитинстві.
- Розумно. - Він був таким: 402-896-6860. Легкий.
...лишила мені
Потрібно співати в носа. Як британці. Але група із Сан-Дієго.
Оуене? Боже мій. Ти...
Ти в нормі?
- Ми примчалися якнайшвидше. - Ми?
Я - спецагент ФБР Роджер Олдем.
Що можеш розповісти про грабіжників банку?
Можеш описати зовнішній вигляд? Будь-що підійде.
Ні, не можу. Вони були в масках.
Назва «Злодії-Примари» щось тобі каже?
Так, я ж банкір.
Це найвідоміші грабіжники банків в Америці.
Понад 100 банків пограбували. Вони їздять штатами,
інколи зникають на роки.
Думаєте,
цей банк пограбували Злодії-Примари?
Моє нутро підказує, що це саме вони.
Але мене турбує лише одна річ.
Як вони отримали доступ до сховища?
Розслабся, Оуене. Усе добре.
- Усе скінчено. - Дихай.
Ось так, дихай носом.
- Тихо.
- Сякайся. - Ну ж бо, молодець.
Господи.
Знаєте що? Ми закінчили. Досить.
- Досить уже. - Він дуже чуйний.
Молодець, Оуене.
Якщо щось згадаєте, набирайте верхній номер. Вільний 24/7.
На нижній номер
не телефонуй.
Може, нам би було зручніше, якби хтось пересів наперед?
Ні.
Ми тут заради тебе.
Так.
Ходімо.
Бінго.
Чия це машина?
Вона твоя, Оуене. Повністю твоя.
Хіба не круто? Батьки купили нам машину не спитавши.
Весільний подаруночок.
Ми подумали, що ти заслуговуєш на щось краще за цей несмак.
То цим ви весь день займалися? Вибирали нам круту машину?
Вона ніби створена для Оуена Т. Браунінга.
- Хіба не так? - Вона створена для тебе.
Мені подобається. Так!
Мені подобається, дякую. Дуже хочу покататися.
- Може, прямо зараз і зробиш це? - Ні.
Я на 85% упевнений, що це вони. Потрібно розповісти Паркер.
Якщо звинувачення батьків нареченої виявляться безпідставним,
твоїм стосункам кінець!
І що мені робити? Удати, що цього не сталося?
Авжеж! Я 80% свого життя вдаю, що чогось не трапилося.
Три тижні тому я вилив на ліжко тарілку з «Лакі Чармс»,
але досі не казав про це.
До того ж хіба не ти сказав їм пароль до сейфа?
Так, але я був п'яним і намагався вразити їх.
Так, це означає, що ти так само винен у пограбуванні,
як і вони.
Ні, це не так.
- Ти розпатякав їм пароль! - То я тепер співучасник?
Ні, ти не співучасник, ти, бляха, організатор!
Оце бандюган! Можна сказати чесно?
Я теж краду в банку.
Я вже сім років не купую туалетний папір.
- Це був ти? - Так.
Я беру його з чоловічих та жіночих вбиралень. Дуже продумано.
Мені начхати на туалетний папір.
- Привіт! Бувай. - Привіт! Хто це був?
Дзвонили з пекарні.
Сказали, що сталося дещо, тому вони не можуть зробити торт.
Що? Ти серйозно?
- Так! - Що сталося?
- Пекар помер. - Боже мій!
- Як? - Його вдарив кінь у груди.
- Господи. - Так.
Від удару серце розірвало.
- Боже мій. - Так.
Агов, не засмучуйся!
Нічого, пекар все одно був расистом.
- Дуже поганим расистом. - Є хороші расисти?
Ну, моя бабуся. Забули. Чого хотіла?
Батьки зробили самосу. Просто прийшла сказати.
Яка чудова новина. Люблю самосу.
- Побачимося за столом. - Не поспішай.
- Гаразд? - Усе буде добре.
- Усе гаразд, візьмемо новий торт. - Так.
Цього разу точно не в расиста. Гаразд, люблю тебе.
Вітаю, я хотів би скасувати замовлення на торт.
Так, наречену кінь вдарив у голову.
Чому ти так нервуєш, Оуене?
Може здатися божевіллям,
але, гадаю, батьки Паркер -
злочинці.
- Так. - Звісно, вони злочинці.
Чому б ще вони пропускали весілля доньки?
Вони йдуть на те кляте весілля! Зрозуміли?
Вони точно прийдуть!
Добре.
Гадаю, це вони пограбували мій банк.
- Ні! Звідки ти знаєш? - Я не знаю.
І доки не дізнаюся, не збираюся казати Паркер.
Допоможіть мені.
Ось вони. Поводьтеся, як зазвичай.
Як?
Ставте недоречні особисті запитання.
Гаразд, уперед. Привіт!
Привіт!
Сонце. Ти точно готовий до цього?
- Так, а ти? - Так. Жую канабісову жуйку.
Розумно. Біллі та Лілі МакДермотт. Привітайтеся з Нейлом та Марджі.
- Радий зустрічі, Нейле. - І я.
- Ви дуже гарний. - Дякую.
Це не комплімент. Для мене це аж занадто.
Ну, вітаю.
- Вітаю. - Привіт.
Ми тут про привабливість говоримо. У вас неймовірна шкіра.
Чим користуєтеся?
Милом.
- Може, візьмемо коктейлів? - Так, коктейлів.
Ще день. Поки зарано.
Гаразд, ходімо за столик.
Буде весело!
А тоді я кажу: «Нам не потрібен гондольєр!»
Лілі штовхає його з човна, і ми починаємо гребти Гранд-каналом.
Отож, Біллі, Лілі, дозвольте дещо спитати.
Так, питайте.
Ви колись учиняли злочин?
- Ні. Ми ж хочемо бути сім'ю. - Ні.
Потрібно дізнатися, чи вони злочинці.
- Не варто. - Відай. Ви злочинці?
Мої батьки не злочинці.
Нічого, сонце.
Знаю, наш спосіб життя здається нетрадиційним для Браунінгів.
Ну так, вони живуть у джунглях з народом едамаме.
Це боби.
- А яка назва? - Яномама.
А я як сказав?
Ти сказав едемаме. Як боби в японському ресторані.
Вони люди вайтхірі тотіхі пехіті.
Що це означає?
Поширена фраза народу яномаме. Ви мали чути.
- Сонце, що ти робиш? - Нічого! Зав'язую розмову.
Оуене, таке враження, ніби ти допитуєш нас.
Ні! Просто ж ви роками жили з племенем яномама.
Упевнений, ви знаєте значення фрази: «Вайтхірі тотіхі пехіті».
Означає сміливість,
краса та правда.
Якщо здалося, що ми спантеличені, то все через твій жахливий акцент.
Він образа для народу яномама та їхнього бога!
Оуене, що з тобою не так?
Хай там як! Амазонський ліс - неймовірне місце.
Вам би сподобалося там.
Ми не подорожуємо.
У Нейла діарея мандрівників.
- Вона з'являється не лише в подорожах. - Так.
Марджі, я впевнений, що під маскою обережності
у вас прихований дух свободи, який готовий вирватися на волю.
Не сумніваюся, що в молодості вона відривалася на повну.
Ну, ще до того, як я завагітніла Оуеном...
Ну, я брала участь в оргії.
- Що? - Так.
- Мамо, в оргії? - Так.
Оргії?
- Так! - Так.
Певно, я кажу якось не так.
Це такий захід, де ти просто трахаєшся з будь-ким.
- Так, це точно оргія. - У мене було багато оргій.
Там вона зустріла Дена Маріно.
- Футболіста? - Так!
Ну, це було там або в «Джейсіпенні».
Він не купує там товари. Він хлопець із Зали слави.
Ти зустрілася з ним на оргії.
- Господи. А тато - мій тато? - Звісно, я твій тато.
Не мели дурниць! У тебе таке ж волосся на попереку.
Я бачила, який ти спортсмен. Це точно був не Ден Маріно!
- Що? - Ден Маріно!
- За Денні. - Денні!
За Денні!
Тачдаун!
Агов.
Дивися. Ось я, а ось мій тато.
Ніс, ті самі маленькі мертві очі. Я ж схожий, так?
- Волосся на попереку. - Коханий, я бачила його.
Звісно, але ти не бачила волосся тата.
- Подзвонимо йому у FaceTime? - Ні. Ходімо поговоримо.
Гаразд. Усе добре?
Що то було?
Усвідомлення факту, що Ден Маріно трахнув мою маму.
Так, і твій банк пограбували.
А він відомий.
Так. Це правда.
Слухай, знаю, ти пережив багато неприємних подій,
особливо останні дві,
але, можливо, сталося ще щось?
Що б це не було, можеш поділитися.
Я не злитимусь.
Добре?
Гаразд.
Я дивно поводжуся, адже думаю, що твої батьки пограбували мій банк.
Що?
- Ти серйозно? - Так, я серйозно.
- Грабіжник знав моє ім'я. - Воно на сайті банку.
Я наступив йому на п'ятку, а він глянув на мене, як твій тато.
Вони ж були в масках.
Так, були, але я відчув ту саму зневагу до мене.
Атмосфера ідентична.
Розумієш? А ще вони знали,
що пісня «Біля сходів троянди лишила мені» - голосовий активатор
дверей до сховища, про що я розповів твоїй мамі.
Так. А хтось ще знає пароль?
Кілька осіб. Так. Тайрі, Ґері, Марісоль.
Здається, я ще казав психотерапевтині, але вона не слухає мене.
- Овва. - Гаразд.
Ти сама сказала, що з ними складно.
Я мала на увазі складний характер, а не пограбування банків.
Я не кажу, що вони грабіжники.
Але є можливість того, що вони грабіжники.
Я просто припускаю.
А я просто припускаю, що ти, трясця, з'їхав із глузду.
Не віриться, що ми маємо їхати в цьому кориті.
Сраний грабіжнику!
Боже мій, оце вона їздить.
Вибачте!
Вибачте.
Гаразд, так. Вибачте!
Забирайся!
Гаразд. Це було страшно.
Дякую, «ОнСтар».
Раді допомогти.
Блудний син повернувся з подарунками.
Боже. Оце Аполон.
Засмоктала б твій член, як губка воду.
Це будинок з «Обличчя зі шрамом»? Боже.
Добре.
Ну ж бо!
Тепер розумію, нащо ці дерева багатіям.
Не затягуй.
Не розумію, чому ви обурюєтеся.
Якщо хтось і має злитися, то це я.
Це ж мене зрадили, правда ж?
Мені дуже шкода.
Вибач, друже.
Ні!
Тут десь мільйон.
Чудово. Тепер ви винні мені ще п'ять.
Мінісобаки? Вони дешевші чи що?
Ми взяли мільйон, не шість.
Забули, як це працює?
Поки ви бігали, відсотки збільшувалися.
Я не хотів бити вашого друга.
Лише погляньте. Ви такі милі, якщо дивитися згори.
Якби ж ви лише були вищими.
Чому?
П'ять мільйонів ми збиратимемо довше.
Я схожа на деспота?
Ні. У вас є час до кінця тижня.
Перепрошую, це заважає весіллю вашої доньки?
Дідько. Дивуєтеся, що я знаю про доньку?
А вона, нехай буде Паркер,
виходить заміж у суботу.
Якщо не принесете
мої п'ять мільйонів доларів до весілля, тоді Паркер
вийде заміж за смерть.
- Тобто її вб'ють. - Так, я розумію.
Знаю, що ти розумієш, сонце.
Я вже хвалилася резервуаром з акулами?
Може, твоя донька випробує його.
Ці засранці дуже голодні.
Візьми слухавку.
- Паркер, візьми! - Зараз, на жаль...
Зараза.
О ні!
Боже!
Добре.
Чим можу допомогти?
Ваші мастурбенти, будь ласка.
Доброго ранку.
Маєш кепський вигляд.
І це тобі каже той, хто проціджує каву через шкарпетку.
Я в нормі. Дякую, що спитали.
У твою ногу вчепився пес.
Це мій маленький приятель. Мій приятель.
Ми щойно гуляли лісом.
Знаєш, доволі цікаво,
що Злодії-Примари точно знали,
як обійти систему захисту банку.
Коли я подзвонив у «Санрідж» дізнатися, хто розробив систему,
знаєш, що почув?
Ви натякаєте, що я якось причетний?
Відкрий багажник.
- Відкривай. - Це божевілля. Повне.
Це смішно. За життя я не скоїв жодного злочину.
Усе буває вперше.
Подивимося.
Кілька тимчасових телефонів,
дві коробки патронів,
модулятор голосу.
Мені це все підкинули.
Хто, Оуене? З ким ти працюєш?
Хто, Оуене?
Я
не знаю.
Гаразд, я розумію. Я теж іноді щось забуваю.
Як щодо вихідних за ґратами? Може, там ти освіжиш свою пам'ять?
На вихідних у мене весілля.
Знаєш, я теж якось мав дружину. Чудову дівчину - Шеріл.
- Знаєш, де вона? - Вона мертва?
Якби ж то.
Вона живе в Кі-Вест з новим чоловіком. Колишнім морським котиком.
Міцний прес і член, на який може сісти «Боїнг 747».
Це великий літак.
Він широкий.
Я так сильно хотів упіймати Злодіїв-Примар,
що це коштувало мені шлюбу.
Мого дому.
Може, і здорового глузду.
Через деякий час я навіть почав думати,
що вони дійсно примари.
Слухайте! Спрямуймо цю енергію на повернення Шеріл.
Так? Я вмію робити фотомонтаж.
Не дозволяйте хлопцю з великим членом перемогти вас!
- Замкніть його. - У мене весілля!
У тебе буде весілля,
а також парубоцька вечірка в блоці D.
Це не я.
Це були мої родичі.
Вони використали мене, щоб пограбувати мій банк.
А ти швидко адаптуєшся.
Доведи. Змусь їх зізнатися на диктофон.
- То я маю стати зрадником? - Ти маєш вчинити правильно.
Очисть своє ім'я й допоможи мені впіймати Злодіїв-Примар.
А ще, так, трохи побудь зрадником.
Паркер.
Паркер! Агов, Паркер.
- Ось ти де. Де був? - Є розмова.
- Чому щипаєш себе за груди? - Бо в мене... Боже.
М'яка сорочка. Овва! Пальці ніби в спа-салоні.
- Ніби жорстка. - Не торкайтесь.
Вибачте.
Родичам нареченої не можна торкатися нареченого перед весіллям.
- Брехня. - Ти накурений?
Я не злочинець. На відміну від інших.
Інші люди роблять незаконні речі. Але мені байдуже.
Якщо хтось хоче про це поговорити...
Гаразд, ми підемо. Нам потрібно до пекарні.
Пекарня. Так. Гадаю нам варто піти туди удвох,
адже пекар помер, а нам потрібен новий торт.
Ми можемо піти всі разом. Усією щасливою сім'єю.
- Ви не любите виконувати вказівки. - Я не проти.
Ми лише за. Хто не любить десерти?
Ну, це веганські десерти, а ми всі знаємо, що на смак вони огидні.
Вибач, Паркер, але я з тобою чесний.
Вони огидні.
Ви лишайтеся, а ми підемо їсти ту гидоту. Ходімо.
Якщо підемо зараз.
- Ми запізнимося. - Ми всі йдемо? Гаразд!
Добре! Ми їстимемо торти на Ґрант Авеню, 1308!
У поїздку я завжди беру два пакети. Потім рахую їх: один, два.
Рахую: один, два.
Дурбецало.
Ти за кермом! Біллі МакДермотт за кермом! Круто.
Хочете зіграти в «Я ніколи не»?
Я ніколи не носив маски не на Гелловін.
Ваша черга.
«ВЕҐАН ДІВАС» ЗАВЖДИ СМАЧНО
Ми приїхали. Я на південь від входу.
Упевнені, що не почекаєте в машині? Ні? Гаразд.
Я вже на вході. Відкриваю двері.
- Сюди, заходьте. - Чудовий запах.
- Прекрасний. - Так.
Це запах торту.
Вітаю у «Веґан Дівас», де ви можете забрати торт...
Або з'їсти його!
Я - Кей, а це моя сестра - Іда.
Вона веган, а я - діва.
Дякую, що погодилися внести нас в останню хвилину.
Не переймайтеся. Я розумію вас.
Сама нічого не встигаю.
Ти впевнений? Весілля має початися вчасно.
Ні, усе гаразд. Відгуки чудові. Гадаю, це їхня фішка.
- Чому я постійно це роблю, Ідо? - Кей, у тебе кров.
- Ідо! - Добре, вибач.
- Торт! Швидше! - Добре.
Це торт «Червоний оксамит», що кращий за секс.
Іда сама робить його.
І назва не бреше.
Я порівнювала.
І він веганський?
Ще і як.
Паркер, можемо ми поговорити наодинці?
Що таке?
- Хочу узгодити дещо. - Добре.
Деякі важливі рішення перед їх прийняттям.
- Розумієте? - Справді?
- У вас тут щось прилипло. - Що, сонце?
Якого біса?
Вибачте! Я не знала, що ви разом.
Оуене, що відбувається?
Знаю, звучатиме божевільно,
але ФБР думає, що я причетний до пограбування банку.
- Що? - Вони змусили мене...
Йой! Яка гарна пекарня.
- Ти, напевно, Паркер. - Привіт.
- Що ти тут робиш? - Не робіть різких рухів!
У тебе ж пістолет.
Так, у вас пістолет
і ви взяли заручників у пекарні.
Заручники!
- Що відбувається? - Ми казали, що віддамо гроші.
О, так. Дійсно казали. Але потім я згадала, що ви брехуни.
Я знаю, що ви можете знову залягти на дно,
тож прийшла за невеличкою гарантією.
- Ходімо, Паркер. - Гей! Просто візьміть мене натомість.
Візьміть мене!
Гадаєш, з плюшевого ведмедика гарний заручник?
Тут усім чхати, виживеш ти чи помреш.
Поглянь на них і все побачиш.
Їм до сраки.
Я не розумію. Оуен мав рацію?
Просто роби, що вона каже.
Заспокойся, сонце. Не панікуй.
Яка сентиментальність. Мене душить совість.
- Тату? - Люблю, коли мене душать.
Можеш поїсти мого тортика будь-коли.
Боже, врятуй мою наречену, яка виходить через задній хід пекарні.
ФБР! Ані руш!
Бог допоможе, Паркер!
Будь ласка! Прошу, Боже!
Чорт!
Ну ж бо, Роджере! Ти зможеш, Роджере! Ти ж чоловік, довбню.
ЧЕРВОНА ГЛАЗУР
Боже, отакої!
Пішов ти!
Тягни її! Залізайте, бляха! У машину!
Я йду за нею.
Якого біса?
Паскудство.
Тут усе з чортового торта!
Я йду за нею!
Тебе вб'ють. Лягай!
Ти граєш на моїх сраних нервах!
Замовкни!
Лілі! Лілі, до виходу!
Ходімо.
За машинами.
Віддайте довбані гроші!
Чорт.
Я обожнюю цю роботу!
Виродки!
Стояти!
Що?
Киньте зброю.
Киньте її.
- У них наша донька. - Стояти.
Покидьок.
Ви. Ви мали захистити її!
Тому люди не довіряють федеральному уряду.
Це ваша провина.
Пустіть мене. Агов.
Ні!
Упустіть мене!
Я вже наважився.
Що сталося?
Господи.
Ну ж бо, вилізай. Ось так.
Чому ми зупинилися? Їдьмо за нею!
Я знаю, де вона живе.
У Реган багато будинків. Хтозна, куди вона поїхала.
Якби ти знав, що б зміг зробити?
Залізти в кущі, а потім рятуватися на дереві від собак?
Паркер зникла.
- Вибач. - Що нам тепер робити?
Спершу прибери сраний мікрофон.
Малий засранцю.
Я знав, що ти боягуз, але не думав, що зрадник.
Вибачте, я не збирався покривати вас.
Ми й не просили.
Ні! Ви просто підставили мене.
Поклали речі для пограбування у багажник машини!
Його б не засудили.
Це мало затримати його
й урятувати Паркер від здійснення жахливої помилки.
Її щойно викрали через вас!
Знаєте, який найгірший випадок трапився з нею до вас?
Вона обпекла рота домашнім коржем.
Я б подув на нього, але не міг, бо застудився.
Звідки вам знати, чого вона хоче?
Її потреби? Вас тут не було.
- Ми хотіли захистити її. Тому приїхали! - Реган - наша колишня партнерка.
Вона допомагала нам відмивати гроші.
А тоді почала дуріти.
Ми боялися, що вона дізнається про Паркер.
Тож ми взяли гроші й утекли.
Мені начхати.
Байдуже, що сталося. Я просто хочу повернути Паркер.
Так, я теж.
Потрібні п'ять мільйонів за два дні. Знову грабуватимете банк?
Вам би не завадив менеджер банку.
Той, хто знає слабкі сторони банку, які банки мають надлишкову готівку,
коли й куди її транспортують.
Він боїться яйця чистити. І хоче грабувати банк?
Щоб врятувати Паркер я ще і як готовий до цього!
Ми завжди знали, що вони злочинці. Вони розпивають алкоголь удень.
Так. А їхня донька - інструкторка з йоги.
Я нічого не кажу, але знайдіть зв'язок самі.
Куди вони могли поїхати?
В Оуена є якийсь сімейний котедж?
Десь за містом?
За містом? Ви жартуєте? Ми що, схожі на якихось Джефферсонів?
Ось список усіх банків у радіусі 160 кілометрів.
Вони погруповані за запасами готівки. Тут всі банки: від «Вел'юбенк» до...
«Атлас Резерв». 20 мільйонів доларів.
Одноразовий шопінг.
Без проблем.
Якби ж.
- Ні? - Ні.
Ми його не пограбуємо.
Фібі Кінґ надійно охороняє свій банк.
Хто це?
Я думав, що ви Злодії-Примари. Ви не знаєте Фібі Кінґ?
Вона придумала броньовані касові кабіни.
Кожен сантиметр банку під надійним захистом.
Я б трахнула себе.
А її сховище?
Там і біометрія, і датчики ваги,
а також замки, які замикаються у випадковий час.
Коли ти це зробив?
Я пішов до торговельного автомата взяти содової. Якось багато набрав.
Ти зробив модель банка, який ми не грабуватимемо?
- Ого. Є ще одна. Він зробив дві. - Зробив 12. Лише дві нормальної якості.
Не підемо до Фібі Кінг.
Краще пограбувати «Вікторі Юніон». Там ледачий менеджер.
Повний невдаха.
Підемо до Вінса Міллена.
Вінс втратив праве яєчко,
бо причавив його, коли сідав.
Його найняли, бо власник банка - його тато.
Добре.
Найголовніше те, що Вінс шукає легких шляхів.
З міркувань безпеки
уряд обмежує кількість готівки, яку може тримати банк.
Якщо перевищуєте ліміт,
менеджер повинен організувати вивіз надлишку.
Замкніть. У мене пейнтбол.
Броньований фургон повинен завозити готівку одразу в інше сховище,
але Вінс не любить документи.
Тож один і той самий фургон
забирає гроші з трьох відділень,
а вже тоді везе їх до сховища.
Тож якщо ми пограбуємо фургон після третього забору грошей...
Ніби пограбувати три банки.
- Нам потрібне маскування. - Так.
А мені - зброя.
Що? Боже мій.
- Він легший, ніж я думав. - Це водяний пістолет.
- Справді? - Ага.
Але я ж крутий з ним?
Так, схожий на Джеймса Бонда.
Якого?
- П'ятого. - Він класний.
«ВІКТОРІ ЮНІОН БАНК»
БРОНЬОВАНИЙ ТРАНСПОРТ «БРИГГС»
Усім на землю! Без геройств.
Агов, Віслюче!
Боже. Це було жорстко.
Як вам мій акцент? Схожий на ірландський?
Мав бути шотландським, вийшов ірландський.
Не кажіть Біллі.
Зосередься! Ми тут банк грабуємо.
І пам'ятай, ти головний.
Саме так. Я тут головний.
Не геройствуйте.
Я пристрілю виродка!
Насаджу дупу на кулю!
Усім лежати.
Любите «Шрека»? Хто ваш улюблений персонаж?
Мій - Шрек.
Що ти робиш? Не вставай. Не вставай.
Добре, ти встав. Але стій там.
Не підходь до мене. Не рипайся!
Простіше простого.
Якого біса?
Стояти!
Без зайвих рухів, хлопче. Ти на мушці.
Опусти зброю. Поклади.
Дуже добре.
Лілі, я сам. Бери гроші!
Ну ж бо, малий, де ж тебе носить?
Ми зачекалися, Шреку.
Вибачте, у хлопця, що нагадував героя
з «Ваяни» стався серцевий напад.
Я зробив йому масаж серця. А у вас як справи?
Троє проти двох, друзі.
- Здавайтеся. - Що робимо?
- Не знаю. - Кидайте зброю.
Швидше. Покваптеся вже!
Гаразд, клади зброю.
Без різких рухів.
Якого біса?
- Чорт. - Паскудство!
Боже!
Який же він довбень.
Машині кінець.
Добре.
Сідайте!
Уперед!
Уперед! Ми зможемо.
Замовкни і їдь!
Гаразд, уперед.
Я завжди хотів водити шкільний автобус.
Гроші!
О ні.
- Погано. - Я надеру твою зелену дупу, Шреку!
Ми ж урізали їм виплати.
Негайно зупиніться!
Вибачте! Так, я їх розізлив.
ПОЛІЦІЯ ОУКЛІ
Боже!
З ним усе буде добре.
Куди він, бляха, їде?
Боже мій!
Господи, Маріє, Йосипе, пробачте нам!
...наші серця зараз у скорботі...
Гол!
У тебе є якась гідність?
Тут десь точно похоронена моя прабабуся.
Стули пельку!
Добре.
Чорт.
Ну чому?
Чорт!
- Боже. - Що це, в біса, таке?
Мої «Ґоу-Ґурти»! Час перекусити. Підійму рівень цукру.
- Дай мені. - Який смак?
- Кляті «Ґоу-Ґурти»! - Саме час!
Чорт!
Дідько.
Скільки ми заробили?
Шістдесят баксів.
Шістдесят.
Гаразд, непоганий початок.
Перепрошую, що це, в біса, таке?
Ти його не знаєш? Це Бабаян.
Він - як Каньє Вест країн колишнього Радянського блоку.
Каньє тут?
Стули пельку й танцюй.
Мої батьки грабують банки?
А в мене чарівна кицька?
Так.
Твої батьки - чудові грабіжники.
Коли вони зникли, я почувалася зрадженою.
Хочеш утекти?
Дурне стерво.
А тепер слухай уважно.
Бабаян збирається виконати фірмовий трюк.
Молодець, Бабаяне!
Я лишив там телефон.
Гаразд, «Убер» точно не замовимо.
Масаж серця?
Ти зупинився, щоб провести комусь масаж серця?
- Рефлекси спрацювали. - Дурний йолопе!
Гаразд, годі! У нас менше доби, щоб знайти гроші.
Забудь про гроші. Потрібно рятувати Паркер,
а тоді тікати.
Цього разу ми не тікатимемо.
Паркер налагодила тут нормальне життя.
- Але так буде краще для неї. - Ні, так краще для нас.
У мене є ідея.
- Обчистимо «Атлас Резерв». - Ти казав, що його неможливо пограбувати.
Ну, ми щойно набралися досвіду.
Я знаю, як пробратися всередину.
Лише не знаю, як утекти, коли приїде поліція.
Ну, може ми допоможемо.
На рахунок три гукаймо.
Один.
Це мав бути крутий момент. Зачекайте!
Сьогодні чоловік, одягнутий у костюм популярного героя мультфільму, Шрека,
намагався пограбувати «Вікторі Юніон Банк», але зустрів супротив.
Це точно Оуен у костюмі Шрека. Я будь-де впізнаю його велику дупу.
- Ні, це не він. - Не він.
Оце його несе.
Чому він у новинах?
Зателефоную йому ще раз.
- Алло? - Це Біллі.
Це Біллі.
- Добре. - Послухайте мене.
Якщо хоч волосина впаде з попереку мого сина...
Замовкніть і слухайте. Не чіпатиму я його поперек.
Він допоможе мені обікрасти банк.
Не хочете, щоб його посадили, допоможіть нам з утечею.
Чекайте. Ви хочете, щоб ми відвезли вас із місця злочину?
Приїжджайте до банку Оуена о десятій ранку
й не вимикайте двигун.
Дайте скажу щось!
Мамо? Тату? Мені так страшно.
Будь ласка, якщо любите мене,
не кажіть нічого агенту Олдему з ФБР.
Сонце, я клянуся.
Ми нікому не скажемо!
Нікому.
- Коли ми мали приїхати? - О десятій.
Чому на годиннику восьма?
Їздив у відрядження до Фінікса й не перевів годинник.
Тут щось не так.
«АТЛАС РЕЗЕРВ» БАНК
Добре. Усе чисто.
Я ж казав, що вони не приїдуть.
Оуене, краще візьми оце.
Ого, важкуватий.
Це не вода. Це свинець.
Ні за яких обставин...
Боже мій.
Не натискай на курок.
Гаразд. Час починати.
Чекайте мого сигналу.
Уяви, які жахливі рішення ми приймали,
що дійшли до моменту,
коли все залежить від цього пухкого довбня.
Ми в дупі.
Ну, цей пухкий довбень
заради нашої доньки зараз пограбує другий банк.
Він класний.
Вибач, я не знаю, що робити.
Мій банк пограбували, а я не зробив нічого, щоб запобігти цьому.
Я невдаха!
Припини плакати.
Коли чую плач, у мене тече молоко.
Не хочу псувати костюм.
Мені потрібна допомога.
Покажеш своє сховище, щоб я побачив справжню систему захисту?
- Хочеш побачити моє сховище? - Так.
Пам'ятаєш, як я сказала, що до твого й курча пролізе?
- Пам'ятаю. - Повтори той звук.
Якщо повторю, покажеш сховище?
Ну ж бо! Уперед.
Підключи горло.
Голосніше. Ось так.
Ходімо.
Овва.
Міцна штука.
Так, подобається?
Це приманка!
У мене б не було такого сейфа. Я ж не ти.
«Я просто прикріплю колесо спереду й сейф у безпеці».
Довбню.
- Не дивися. - Добре.
Останні числа неважливі. Я так мастурбую.
Як же добре.
Фібі Кінґ.
А ти, бляха, думав.
Це воно?
Трилистовий шар титану з цифровими, ручними та кодовими замками.
Невдахо.
Ще вказують, коли перерва.
Я йду на перерву, коли хочу.
Чорт, розумієте? Мені байдуже.
Це батьки Оуена? Якого вони сюди припхалися?
Пане та пані Браунінг! Що у вас сталося?
Як справи?
Що з вами? Чому ви такі напружені та занепокоєні?
Ніби статуї в музеї воскових фігур.
- У вас на задньому сидінні поліціянт? - Ні.
Я спецагент. Можете не кричати?
По-перше, яка різниця? Ви тут нічим не керуєте.
- Це не ваша юрисдикція!
- Тайрі! - Що?
Нікому не кажи, але ваш банк скоро пограбують.
Як це нікому не казати? Нас знову пограбують?
Якого біса?
Чорт забирай! У мене їжа в мікрохвильовці.
Чорт! Я ще навіть не обідав!
Не шикайте тут! До дупи все. Я йду.
- Паскудство! - Навіщо ви це сказали?
Я ж просив нічого не казати.
Гімно, а не робота!
Оуен теж просив вас нічого не казати.
Це підстава! Вони грабуватимуть інший банк.
- Геть, я заберу машину. - А от і ні.
Я роками налаштовував сидіння під себе.
Боже.
Чорт забирай!
- Куди? - До «Атлас резерв». Вони у відчаї.
Ну ж бо!
Швидше, будь ласка.
А тепер кульмінація.
Синхронізовані ручні замки.
Так.
Не найкращий сигнал.
Оуене, ми зрозуміли.
Годі сигналити!
Якщо малий виживе, присягаюся, я вб'ю його.
Три, два, один, поворот.
Тягни.
Це пограбування! Усім на землю!
Що це, в біса, таке?
Пробач. Я боягуз.
Я кепський менеджер. Не віриться, що мені вдалося.
Оуене, ти клятий боягуз!
Чудово, лактація почалася.
Так!
Відчепися!
Паркер, я йду.
Я не цього хотів.
Боже мій.
Сонечко, виходь.
Усім підрозділам, відбувається пограбування «Атлас Резерв».
- Я знав. Уперед, Нейле, швидше. - Я кермую обережно. Не швидко.
Хоча б на дозволеній швидкості. На кону життя вашого сина!
- Швидше. - Гаразд. Ось так.
З вашого дозволу?
Ти зараз нагадав мені Дена Маріно.
Дена Маріно?
Якось бачив його на оргії.
Гадаєте, його прутень великий?
Я не знаю. Був у машині.
Гаразд. Аварійна засувка. Вона є в кожному сховищі.
І чому Ґері її не бачив?
Агов, кузене, хтось замовляв таксі для грабіжників?
Привіт! Як ти?
- Як усе пройшло? - Замовкни!
У мене тут є морфій. Якщо захочеш прокрапатися...
- Уперед. - Так, уперед!
- Їдь! - Так, звісно.
- Це вони? - Сідайте назад. Я поведу.
Мене там нудить. Марджі, сядеш назад?
Я не хочу. Там тхне яйцями.
Швидше!
- Гаразд. - Гаразд, я йду.
- Добре. Гаразд. - Ось так. Добре.
Знаєте що, буде швидше, якщо ви вилізете з машини.
Ні, так легше.
- Ні! - Я лізу. Я не здамся.
Я вже наважився.
Усім підрозділам, підозрювані прямують на північ Елм Стріт.
Гаразд, уперед!
Господи!
Я вперше бачу тебе привабливою.
Я збиралася одягнути цю сукню, коли твій батько нарешті з'явився.
Вона сексуальна. Модна.
Я схожа на наркоманку,
яка зараз вийде заміж за Мешін Ган Келлі в казино.
Люблю цього співака.
Від нього віє делікатністю.
Агов, ми привезли готівку.
Сучки!
Нарешті. Цікавий вибір машин.
Постав мені п'ять зірок.
Як в «Убері».
Усе гаразд.
Усі п'ять мільйонів тут.
А де Біллі та Лілі?
Відволікають поліцію.
Дідько. Сигнал увімкнувся. Вибачте!
Вибачте, я винен.
Паркер! Як справи? Це Ерджей. Пам'ятаєш «Ройс Тепан-які»?
Овва. Оуене, тобі вдалося.
Браво. Ти молодець.
Ну, слухай.
Борг сплачено, можеш іти.
Можна розділити гроші навпіл. Буде вам весільний подарунок.
Я жартую. Я вб'ю вас обох.
Ні! Стояти, гаразд?
Залишайтеся на місцях.
Тепер розумію!
Відпусти її.
Який ти милий. Опусти пістолет, велике дитя.
Бач-но, що задумав.
Вони знову дали мені водяний пістолет?
- Боже мій! - Трясця твоїй матері!
Боже! Мій кузен - убивця.
Боже! Паркер.
- Усе гаразд? - Паркер! Боже мій.
Боже, Паркер! Ти в нормі?
- Так. - Боже мій.
Ти...
- Боже, що сталося? - Я не знаю.
Я подумав, що це водяний пістолет.
А він був справжній.
- Що? - Якого біса?
Ви грабіжники банків? Ви все життя брехали мені?
Ми намагаємося тебе захистити. Тому й не приїздили.
- Ми хотіли вберегти тебе. - А як же Оуен?
Ви втягнули його в це. А якби він помер?
- Навіть ти б не змогла відмовити його. - Справді?
Ти для мене - найважливіша у світі.
Він молодець, добре постарався.
Ти почав мені подобатися.
Ти молодець.
Потиснемо руку.
Ні, сховайте свою руку.
- Ми ж сім'я. - Що?
Гей!
- Я робив це без язика. - А я з.
Що ж, час вистави.
Сюди з'їхалися вся поліція. Тікаймо.
Вам же не хочеться зіграти весілля за ґратами.
- Швидше. - Люблю тебе.
Їдьмо! Уперед.
Біллі та Лілі МакДермотт. Нарешті я вас упіймав.
Небезпека минула?
Який же ти боягуз.
- Швидше, Ідо. - Я намагаюся.
- Швидше! - Я намагаюся.
Слухай, я вже давно працюю охоронцем у банку.
Ми маємо запобігти небезпеці. Потрібно постійно пильнувати.
Я бачу все, що відбувається в банку.
Якщо хтось пограбує, відповідаю я.
А ще я звільнився, тож шукаю роботу.
Він попався!
- У неї алергічна реакція! - У ложці є нікель?
- Мабуть, недогледіли. - Нічого їй не буде.
Не хвилюйтеся. Я допоможу.
Так, я не герой. Я лише медик швидкої.
Чорт. Це не допоможе.
Але ви щеплені!
- Зараз буду. - Тітко Ліндо...
Чоловіче.
Так, моя дружино?
Дякую.
За все. Це був ще той тиждень.
Будь ласка.
- Я люблю тебе. - Я люблю тебе.
А тепер, пані та панове,
уперше в якості подружньої пари,
Оуен і Паркер Браунінг!
Ви такі гарні.
Що ви тут робите?
Така дрібниця, як ув'язнення, не завадить нам
потрапити на весілля доньки.
Ви втекли?
У них один танець та по шматку торта.
Ми домовилися.
Ми зізналися, а ще знайшли його стару подругу.
- Стоп, це Шеріл? - Так.
Можна?
Звісно.
Ну ж бо, ходи до мами. Покажемо їм, як це робиться.
Так, пані.
Я радий за них.
Я теж.
- Вони у в'язниці. - Так.
Але чудово, що вони змогли прийти.
Стривай.
О, так! Сьогодні всі завагітніють!
Вони нещодавно пограбували наш банк.
Навели на мене пістолета. Маячня ще та.
Спеціально зберіг цей шматок для вас.
Дуже люб'язно, Оуене. Дякую.
Не зламайте зуба.
Молодець.
Бо всередині дещо є.
- Ми зрозуміли. - Гаразд.
- Це скріпка. - Гаразд.
- Ключ у подарованій машині. - Замовкни.
- Зрозумів. - Добре. Веселіться.
Спробуй.
Гра почалася.
Переклад субтитрів: Ольга Мазур