Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫תראה, קובה.
‫הן עפות מכאן.
‫- סתיו -
‫האנקה! בואי הנה.
‫אלוהים בירך אתכם בקציר תפו"א טוב?
‫אכן כן.
‫היא אמרה שלתינוק אותן העיניים ‫הכהות והדומעות.
‫שתי טיפות מים בורינה.
‫לא נכון!
‫הרבה צעירות ירדפו אחריו.
‫לא היה להם מקום בשבילה במסדרון או באסם.
‫הם עשו את זה גם לי. ‫-כן.
‫החלאות הנגועות במגפה. הילדים שלה!
‫נעשה קר. קחי את הצמר של אימא שלך, מגדה.
‫אין טעם.
‫אבא לא ימסור דבר, אפילו לא את השמעטס שלה.
‫יגוש, בואי.
‫התגנדרת כל כך.
‫איזו שרשרת מהודרת.
‫היא מענף של עץ אלמון שמצאתי. חתכתי ו...
‫גם יפהפייה וגם מוכשרת.
‫היא תוכל להתחתן עם אלמן עשיר.
‫לא אטפל בילדים של מישהו אחר.
‫אין שום סיבה לדאגה.
שלו כבר נגמלו.
‫טוב לי איפה שאני.
‫במוקדם או במאוחר תצטרכי לעזוב את הקן.
‫תשיגי לעצמך בעל טוב ‫ותקבלי גם את החווה שלו,
‫ואת תהיי אישה מכובדת.
‫זה לא מעניין אותי.
‫אל תדברי שטויות, יגוש.
‫היא עדיין צעירה ומדברת בלי לחשוב.
‫שלא תעז להתגנב לפונדק.
‫אם כן, אצליף בך. ‫-אימא, די.
‫לא.
‫ואת? כאילו חסרות לי צרות.
‫מה עשיתי?
‫התחצפת לאשתו של ראש העיר.
את רוצה שישמיצו אותך?
‫לא התכוונתי לפגוע בה.
‫אני פשוט מאושרת כאן איתך.
‫ילדתי היקרה.
‫מה קורה אצל בורינה?
‫מסכנה.
‫לא אצלצל בפעמון הכנסייה בלוויה שלה.
‫במקום זה תכו בסירים שלכם.
‫אבא!
‫רוזי גוססת.
‫ימברוז'ה הקיז את דמה, אבל זה לא עזר.
‫ואז הכנסנו שעווה מומסת לגרון שלה, ‫ועדיין כלום.
‫הפרה הכי טובה שלנו.
‫שהשטן יסבך לכן את המעיים ‫אם כך אתן מטפלות בה.
‫תמיד להוטות לאכול את האוכל שלי, ‫אבל מסרבות לעזור.
‫קצרתי תפוחי אדמה כל אחר הצהריים.
‫כאילו את שמה לב למשהו.
‫חלאות! לבזבז כזאת חיה.
‫מה? שוב בוכה? זה כל מה שאת שווה.
‫תניח לה. אל תעליב את אשתי.
‫אתה לא טוב ממנה.
‫אתה מטפל בחווה הזאת? ‫-מה אני, העובד שלך?
‫אני עובד כמו חמור ולחינם. ‫לא שומע ממך מילה טובה.
‫שתוק לפני שאתעצבן.
‫אתה חי על אדמתי, אוכל את מזוני.
‫הלחם שלי עושה אותך נועז. ‫-הלחם הזה הוא בכורתי!
‫אתה ירשת אותו כפי שאני אמור לרשת אותו ממך.
‫הכפלתי את השטח הזה במו ידיי.
‫וכל עוד ידיי מסוגלות לעבוד, ‫הוא יישאר בבעלותי.
‫אם זה לא מתאים לך, נסה את מזלך במקום אחר.
‫תוכל להשיג לחם טרי בכל יום ‫בזכות 12 הדונמים של האנקה.
‫הייתי אוכל תפוח אדמה מעופש, ‫אבל גם על זה היה לך מה לומר.
‫אבא רוצה שתשחט את הפרה.
‫אני לא קצב.
‫אתה תמיד חייב לריב איתו? הוא אבא שלך.
‫תשלים איתו. תעשה זאת למעננו, למען ילדינו.
‫בחייך, אנטוש.
‫תשלימי איתו אם את רוצה.
‫אבל אל תגידי לי מה לעשות.
‫בלי עקרת בית,
‫אין מי שיעקוב אחרי הדברים.
‫הגיע הזמן שתתחתן. נקודה.
את צוחקת.
‫גופתה של אשתי אפילו עדיין לא התקררה.
‫כל הכפר יתחיל לרכל.
‫תאכל.
‫שמע, בורינה.
‫יש כאן כל כך הרבה רווקות,
‫שכשגבר מסתובב בבתים,
‫הוא מתחמם כמו תנור.
‫למשל זושקה.
‫רזה, חרוצה, והנדוניה שלה לא רעה.
‫היא מרשעת, וירך אחת שלה עבה מהשנייה.
‫למה הוא צריך נדוניה?
‫הוא לא האיכר העשיר ביותר בכפר?
‫מה עם ורונקה של סטאחוק?
‫תפוסה.
‫בנו של רוך שלח לה וודקה אתמול.
‫יגנה דומיניקובה?
‫בחורה יפה!
יגנה? - כן.
‫אומרים שהיא תמיד רודפת אחרי בחורים.
‫נו טוב, זאת רק שמועה.
‫אנשים מרכלים בשביל הכיף.
‫תשמרי על עצמך.
‫אני אחזור, אל תדאגי.
‫דיו!
‫תבורכי.
‫ישיו נסע ללימודים?
‫הוא יחזור בקרוב. אין סיבה לדאגה.
‫הוא נסע לסמינר ללימודי כמורה.
הבאת לי קצת עשבי תיבול.
‫תודה. מסרי לאימך את ברכתנו.
‫הכומר מדבר עליה טובות.
‫אישה חכמה כל כך.
‫חכי, אתן לך משהו בתמורה.
‫אימא אמרה שאין צורך.
‫אל תהיי טיפשה. אני מתעקשת.
‫מסכן. הכנף שלו שבורה.
‫תיקחי אותו, יגוש?
‫אני לא יכולה. אבא בוודאות ייפטר ממנו.
‫קחי את חסידוני.
‫ארפא אותו עוד לפני האביב.
‫אני אאכיל אותו והכול. קחי אותו.
‫קחי אותו, יגוש.
‫אולי אוכל למצוא מקום באסם.
‫זוממים משהו, נכון?
‫אנטק, אל תספר לאבא.
‫למה לי לספר, יוסקה?
הביתה. אבא מחפש אותך.
‫את באמת רוצה לשמור על הדבר הכחוש הזה?
‫אני ממש רוצה.
‫האם שמעת?
‫בעל האחוזה מגרש ‫את כל חיות המשק מוולף הולו.
‫כל האדמה הזאת! ‫הוא מונע מאיתנו את זכויות המרעה שלנו.
‫אומרים שחתנך מתכוון לתבוע אותך.
הנפח הארור הזה.
‫מתרוצצים כמו מטורפים, כולם. ‫חומדים את מה ששייך שלי.
‫אולי הם יניחו לך אם תינשא שוב.
‫לא אינשא לסתם כל אחת.
‫תוסיף פיסת שטח
‫ואפילו הטובות ביותר לא יסרבו.
‫למען שטח הן רצות כמו כמו חזיר לאבוס.
‫האם גברים הם שונים?
‫תמיד מרחרחים ומחפשים נדוניה, כמו כלבים.
‫רק...
‫תראו. זה בורינה.
‫אומרים שבעל האחוזה ‫רוצה למכור את וולף הולו.
‫שירצה,
‫אבל יש לנו זכויות קישוש עצים ומרעה.
‫אז תתבע אותו.
‫למי יש זמן לבימ"ש
‫כשיש כל כך הרבה עבודה לפני בוא החורף?
‫אמת. כמה צרות יש לנו.
תפוחי אדמה! תפוחי אדמה זולים!
‫שלושה שטרות.
‫אם למישהי יש חור בסיר, שתבוא אליי.
‫מגפיים עם שרוכים. ‫אדומים ושחורים, משומנים בשומן.
‫יפה לך.
‫כמה זה?
‫שלושה שטרות.
‫אקח אותו.
‫יכולת להיות עובד משק מוצלח.
‫או לא.
‫נו טוב.
‫הייתי מעסיק אותך מייד.
לא היית עומד במחיר.
‫אולי חלק מהאנשים,
‫אבל לא אני.
‫ולא הייתי עובדת בשדות.
‫הייתי עובד במקומך, יגוש.
‫יגוש.
‫קחי אותו.
‫קניתי אותו לך.
‫משי טהור.
‫אני לא יכולה.
‫קחי, יגוש.
‫ואם איזה בחור יביא לך וודקה,
‫אל תשתי אותה.
‫למה למהר?
‫אמרתי שבע.
‫שש וחצי. הכול נגוע.
הפנים שלך ייראו נגועות אחרי שאחטיף להן. החיטה בריאה.
‫אומרים לי שאני צריך לתבוע אותך.
‫לך על זה!
‫תן למגדה את האדמה ששייכת לה.
‫לא אקח אותה איתי לקבר.
‫אבל כל עוד אני נושם, לא אוותר על דונם אחד.
‫אז שלם לנו את שווי שמונת הדונמים האלה.
‫מספיק.
‫לגבר יש צורך בכסף
‫כשהוא מחפש רעיה חדשה.
‫כן, בטח.
‫אם כך אחליט, אתחתן.
‫יש התנגדות?
‫התנגדות? לא, אבל...
‫אולי אפילו אשלח וודקה מחר.
‫תעשה את זה. למה שיהיה לי אכפת?
אבל תן לנו לפחות את העגל, העגל של רוזי,
‫ואעזור לך.
‫אתה תעזור. בטח.
‫ימברוז'ה!
‫בוא, שתה איתנו.
‫על מה את חושבת, יגוש?
‫שום דבר.
‫איך החסידה? מצבו השתפר?
‫השתפר, תודה.
‫הייתי רוצה להיאחז בעננים האלה
‫ולעוף איתם רחוק.
‫הייתי בא איתך.
‫היית רוצה?
‫"ינשוף יושב בחורשה
‫"ומצותת לאנשים המדברים
‫"יום אחר יום ‫לילה אחר לילה
‫"היה רעב ‫הייתה תשוקה
‫"ומצותת לאנשים המדברים
‫"היו שני אנשים
‫"ושניהם היו צעירים
‫"יום אחר יום ‫לילה אחר לילה
‫"היה רעב ‫הייתה תשוקה
‫"ושניהם היו צעירים
‫"ומהלחישות שלהם הגיע..."
‫סתמי!
‫נשמע כאילו פושטים את עורך בעודך חיה.
‫"...הגיע ילד!
"יום אחר יום לילה אחר לילה
‫"היה רעב ‫הייתה תשוקה
‫"והגיע ילד!"
‫"היו שני אנשים
‫"ושניהם היו צעירים
‫"יום אחר יום ‫לילה אחר לילה
‫"היה רעב ‫הייתה תשוקה
‫"ושניהם היו צעירים
‫"ומהלחישות שלהם..."
‫שמעת שוואלק
‫ישלח מחר וודקה לאלה פאצ'וטקובה?
‫היא כבר בוגרת מספיק?
‫יש לה כל כך הרבה אדמה שהבנים ממהרים.
‫הם יעמדו בתור גם בשבילך, בוודאות.
‫רק אם אביך לא יבזבז ‫את הנדוניה שלך על רעיה חדשה.
‫די לדבר שטויות.
‫הוא קבר את אימא באביב.
‫מה זה משנה לגבר?
‫כל הגברים הם חזירים,
תמיד מוכנים לדחוף את האף שלהם לאבוס חדש.
‫בואי, יגנה! אני רטוב עד לשד עצמותיי.
‫אם תיתקלי באנטק, תגידי לו למהר.
‫שלום לך מרים, מלאת החסד... ‫-מהר, בואו נזדרז!
‫זוזי, קדימה.
‫קדימה, ילדונת! דיו!
‫לכי! תזיזי את התחת!
‫יגוש!
‫זה יותר מדי בשביל סוסה אחת.
‫לא אסע פעמיים במזג האוויר הזה.
‫נדחף בספירה לשלוש.
‫אחת, שתיים, שלוש!
‫קדימה! דיו!
‫קדימה, עוד קצת!
‫אתה בסדר עכשיו, שימק!
תודה, אנטק. ישמור אותך האל!
‫יגוש! ‫-תמשיך!
‫האנקה מחכה לך.
‫אלווה אותך למנסרה, יגוש.
‫המים גרמו לפרצה שם.
‫החשיך ממש, נכון?
‫את פוחדת?
‫למה לי לפחד?
‫תבואי למסיבת הכרוב מחר?
‫לך. מחכים לך.
‫תבואי?
‫אבוא.
‫היי! לך מכאן!
‫אלה וואלק התארסו. ‫-באמת?
‫היא תהיה כלה יפהפייה.
‫היא קנתה סרטים יפים כל כך בשוק.
‫יפה ליום אחד.
‫עד שיקצצו את הצמות שלה בחתונה.
‫אז הבחור יזכה להפתעה!
‫יגוסטינקה, אין לך מילה טובה לומר על איש.
‫אני מדברת בכנות. כולנו נאלצות לעבור את זה.
‫תביא אותם.
‫צבעוניות כמו אחו פרחוני.
‫הבנות כולן לבושות יפה, כמו לחתונה.
‫בנות, אתן מתכננות להתחתן עם כרובים?
‫ידעתן שמטאוש חזר?
‫הוא בנה את בית היועץ לבד בתוך שישה חודשים.
‫הוא בנה לנו לול חדש ביום אחד.
‫הוא בעל מלאכה מיומן.
‫מיומן ממש.
‫אני בטוחה שהוא יוכל לגרום
למשהו חדש לצוץ בכפר בעוד תשעה חודשים.
‫לוקאס, נגן מוזיקה!
‫טוב, בנות, כל העבודה הזו ודאי מצמיאה.
‫יגושה, קצת לחם ושומן.
‫תן לי קצת. ‫-לך ולך.
‫אני לא אוהבת את הטעם של וודקה.
‫אחד לך, יגוסטינקה.
‫לחיים!
‫בראבו!
‫בראבו, מוזיקאים! ‫-בראבו!
‫תודה על האירוח, אבל אני חייבת לרוץ.
‫אבל לא אכלת כלום.
‫אימא מצפה לי. ישמור אתכן האל.
‫ישמור אותך האל. ‫-ישמור אותך האל.
‫הוא כמוני.
‫עף משם לפני האחרים.
‫לא.
‫הוא כמוך.
‫מגושם כל כך שהוא עלול ליפול מהשמיים.
‫ואז הוא יתרסק על בחורה יפה על הקרקע.
‫זה מה שאת.
‫אני כמו עפר בעיניך?
‫לא...
‫את כמו אדמת הקודש שמביאה חיים.
‫את מעירה אותי לחיים.
‫כן! יבוא!
‫יתהלל האל.
‫רציתי ליידע אותך שאדם חשוב בדרך אלייך.
‫כולי אוזן.
‫את אישה חכמה, ‫אז את יודעת שבמוקדם או במאוחר, יגנה...
‫חייבת לעזוב את הבית.
‫הבאתי את זה מהאיכר העשיר ביותר בכפר.
‫שנשתה לכבוד זה, אימא?
‫תשתה, אבל לא סיפרת לנו מי האיש.
‫מי?
‫בורינה ולא אחר.
‫אלמן זקן!
‫זקן? לאחרונה הוא דן ‫בתביעת אבהות בבית משפט!
‫נכון...
‫רק שהתינוק לא היה שלו. ‫-מובן שלא.
‫חוואי כמוהו עם פרוצה כזאת?
‫בואי נשתה, אימא.
‫אוכל לשתות, אבל סביר להניח ‫שבקרוב הוא ישתה עם המלאכים.
‫ומה אז? הילדים שלו יסלקו את האם החורגת.
‫לא, זה לא מתאים לנו.
‫מאצ'יי הבטיח הסדר אדמה ליגנה.
‫אני... ראש העיר, נשבע.
‫טוב...
‫נחשוב על זה.
‫שתי, יגוש.
‫שתי.
‫השגנו לך גבר... יציב כמו עץ אלון.
‫את תהיי הגברת הראשונה של הכפר.
‫שתי.
‫אמרתי שתשתי.
‫שתי, יגוש.
‫יגנה! ‫-תניחי לה, אימא.
‫אמרתי לך, מטאוש.
‫אמרת, אמרת...
‫מה את אמרת לי?
‫שתניח לי.
‫רק רציתי לדבר איתך.
‫תמהר. יש לי עבודה.
‫אימא שלך רוצה למכור אותך.
‫כמו שמוכרים פרה ביום שוק.
‫את תלכי עם הזקן?
‫אם היא תגיד לי, אלך. יש לי ברירה?
‫יש לך! תגידי לה מה... את רוצה.
‫בטח, לך קל לדבר.
‫יגוש.
‫חזרת כבר מהנסיעות שלך? ‫-חזרתי, אימא.
‫אימא שלך הייתה כלבה. אין לך מה לחפש פה.
‫באתי ליגוש, לא אלייך.
‫תתרחק מיגוש, אתה שומע?
‫משמיצים אותה בכל הכפר בגללך.
‫אוריש לה את 12 הדונמים ‫שליד האדמה של מיכאל.
‫אביה המנוח הוריש לה 20, ועוד ארבעה ביער.
תעשה כמוהו ותן לה 24.
‫מה?
‫האדמה ליד הכביש טובה יותר, ‫שם מגדלים תפו"א.
‫אלה השדות הכי איכותיים!
‫ויגוש היא לא הבחורה הכי איכותית בכפר?
‫אני מניח שכן.
‫אבל 24 דונמים? ‫המון אנשים רואים בזה שטח ענק.
‫אף אחד לא ייקח את האדמה כל עוד אתה חי,
‫ותזכור, השדות מאביה יהיו שלך.
‫תוכל לזרוע בהם מייד.
‫לחייך, איכר!
‫תודה, חברים שלי!
‫לחיים!
‫נגנו מוזיקה!
‫יגושה עוברת לגור אצלי!
‫יקירתי, שבי.
‫אל תדאגי, יגוש!
‫את תאהבי לגור כאן איתי.
‫זה עדיף מאשר להישאר עם אימך.
‫אתה בצד של אבא.
‫אני בצד של הסדר.
‫שילם לך יפה, כן?
‫לא מהכיס שלך.
‫זה מהכיס שלי, לעזאזל, שלי!
‫לקחת מספיק, אז זה לא מפריע לך.
‫והעגל שהוא נתן לך? זה שום דבר?
‫גם אתה יכולת לקחת אותו. ‫-אני לא גנב.
‫אתה קורא לי גנב?
‫היי!
‫אני עובד ציבור. תירגע, אנטק, אחרת תצטער.
אתה בסך הכול שתיין. בוגד ומועל.
‫הוא בטח שילם לשניכם כדי שתצדדו בו!
‫נראה לי, אנטק...
‫שזו לא האדמה שמטרידה אותך.
‫אז מה כן?
‫חיזרת אחרי יגנה,
‫אז עכשיו אתה מצוברח.
‫עזוב אותו.
‫אנטק.
‫עזוב אותו.
‫וביום השני, כשכל האנשים עזבו,
‫והבתולה המבורכת, והשליחים הקדושים הלכו,
‫רק הכלב הקטן נשאר.
‫והוא ישב, ויילל...
‫את אי פעם סותמת את הפה?
‫למה אתה תוקף אותה?
‫לחיים!
‫לחיים.
‫העברת 24 דונמים שלמים ליגנה.
‫כי זו הייתה בחירה שלי.
‫ואם אבחר, אוכל להעביר לה את הכול.
היית יכול, אילו הם היו שייכים רק לך.
‫למי עוד הם שייכים?
‫למי עוד? תגיד לי.
‫הם שלנו.
‫טיפש. האדמה שלי.
‫ואעשה בה כרצוני.
‫אסור לך לקחת את רכושנו.
‫תקשיבו לה!
‫הביאה לנו 12 דונמים של חול, ‫והיא מדברת אליי בחוצפה.
‫אם נורא לכם פה כל כך, ‫לכו תמצאו משהו טוב יותר.
‫לא נלך לשום מקום. אדמתנו כאן.
‫תן לה אותה אם אתה רוצה,
‫אבל תחלק את השאר בין ילדיך.
‫אנטק, מגדה ויוסקה.
‫תראו אותה! עכשיו היא מחלקת את אדמתי.
‫אנחנו רק רוצים את מה שצודק!
‫את תמצאי צדק בקצה המקל שלי.
‫תרים עליה אצבע
‫ולא תזכה לראות את יום חתונתך.
הועברו אליה 24 מהדונמים הכי טובים שלנו.
‫בגדיה של אימא, החרוזים שלה, הכול!
‫ולמי?
‫למי? לחזירה המלוכלכת ההיא!
‫מה אמרת? ‫-היא זונה מלוכלכת...
‫וכל הכפר יודע את זה.
‫כל העולם אפילו!
‫אל תעזי,
‫או שאכה את פיך המטונף עד זוב דם!
‫גם אני אגיד את זה. יגושה שלך זונה פשוטה.
‫שמעת אותי? כל מי שרצה אותה, ידע אותה.
‫תפסיק!
‫אנטק!
‫בשם אלוהים! תפסיקו!
‫מספיק!
‫כלבה חסרת ערך.
‫אתה פשוט זקן מכדי להבין
‫ששילמת יותר משאחרים היו משלמים.
‫לכו מפה.
‫עם עלות השחר, אל תהיו פה עוד.
‫למה הדיכאון?
‫אל תהיי ככה עם בורינה. תהיי רכה, עדינה...
‫הוא אולי יעניק לך עוד אדמה או קצת כסף.
‫לא אכפת לי מכסף.
‫חייב להיות משהו חשוב יותר בחיים.
‫את לא פוחדת מהאל? ילדה טיפשה.
‫תראי.
‫ההסדר שלך מבורינה, ‫24 דונמים של אדמה טהורה.
‫את חושבת שתהיי מאושרת בלי אדמת הקודש הזאת?
‫אלוהים לא ברא אותך כדי שתהיי ענייה. לא!
‫האהבה באה והולכת... אבל האדמה נשארת.
‫"היא פיזרה את שערה הזהוב"
‫שתו אנשים, שתו! שתו, יקיריי!
‫"שערה הזהוב
‫"היא פיזרה את שערה הזהוב
‫"שערה הזהוב
‫"אל תיתני לי ללכת
‫"אימא, בבקשה
‫"אל תיתני לי ללכת
"אל תיתני לי ללכת
‫"אימא, בבקשה
‫"אל תיתני לי ללכת
‫"תני לי להישאר
‫"איך אוכל, ילדתי היקרה
‫"לא לאפשר לך ללכת?
‫"איך אוכל, ילדתי היקרה
‫"לא לאפשר לך ללכת?
‫"גבר טוב
"בא לדרוש אותך
‫"לרעייתו
‫"גבר טוב
‫"בא לדרוש אותך
‫"לרעייתו
‫"לרעייתו"
‫בשם האב, הבן ורוח הקודש.
‫אכלי משהו.
‫תסתכלי עליה. אישה מכובדת.
עכשיו היא הגברת הראשונה של ליפצה,
‫והיא יושבת שם כמו בלוויה.
‫היא המומה.
‫אבל היא יפהפייה. חייבים להודות.
‫למה שהיא לא תהיה?
‫היא רק ישנה ואוכלת.
‫ושוכבת מאחורי כל שיח ‫עם כל מי שלובש מכנסיים.
‫זושקה, בשם הבתולה הקדושה.
‫זה לא מקום לרכילות שכזאת.
‫הם ישרדו עד האביב,
‫ואז היא תשתעמם ותתחיל לרדוף ‫אחרי עובדי המשק.
‫אימא שלה הייתה כמוה.
‫יגוסטינקה.
‫אני לא צודקת?
‫עכשיו היא מתפללת
‫כי היא מקומטת כמו תפוח אדמה אחרי החורף.
‫אבל בנעוריה, ‫היא נפלה על ברכיה מסיבות אחרות.
‫עכשיו היא תרגיש בבית.
‫ותתכבד בחפצים של אימא.
‫לחיים! ‫-לחיים!
‫נילחם על מה ששייך שלנו. ‫-אחת, שתיים...
‫קדימה, לרקוד.
‫יפהפה!
‫תראי, אימא. יגנה שלנו יפהפייה.
‫תמזוג! ‫-עוד!
‫יפה כל כך!
‫מעולם לא הייתה חתונה כזאת בליפצה,
‫וגם לא תהיה שוב.
‫יגוש, יפה שלי!
‫עליי להצטרף לאורחים! ‫-איזו מארחת.
‫שתי, גברתי הצעירה!
‫לחיים! ‫-לחיים!
‫לחיים!
‫קדימה! בואו אחריי!
‫בואו אחריי! בואו איתי!
‫- חורף -
‫שמעתי ששוכרים עובדים במנסרה.
‫כבר אמרתי לך.
‫לא אעבוד עבור האיכרים כאן.
‫אולי... אני אוכל לעבוד שם.
‫אל תשתטה, אבא.
‫אנטק, אנחנו מתקיימים מתפו"א ומלח.
‫לא אעבוד בליפצה.
‫עברו יותר משלושה שבועות ‫מאז שמישהו דיבר איתי.
‫אתה רבת עם אבא שלך.
‫אחרים לא רבים עם אבותיהם?
‫אולי, אבל אתה היחיד שאביו הוא בורינה.
‫שיירקו עליי. זה מה שאת רוצה?
‫לא מדובר במה שאני רוצה, ‫אלא במה שאנחנו צריכים!
‫והזקן. הוא מרתיח לה חלב,
‫מכין לה תה ומביא למיטתה.
‫הוא משרת אותה,
‫אבל יגנה תחזור לדרכיה הישנות בקרוב.
‫שמעתי שהיא חמה על בנה החורג.
‫לא! כל הרכילות על כך ‫שהם ידעו זה את זה לא נכונה.
‫שמעתי שהוא בכה ליד דלתה
‫והיא נאלצה לגרש אותו עם מטאטא.
‫היא התלוננה הרבה פעמים בפניי.
‫אני לא הייתי בחדרה יותר מפעם אחת?
‫אתה לא הראשון ולא האחרון שעשה זאת.
‫אתה משקר.
‫מה אמרת?
‫אתה משקר, חלאה.
‫בחורים!
‫די!
‫אנטק!
מטאוש!
‫אלוהים, הוא נפל מתחת לגלגלים.
‫אעשה את אותו הדבר לכל מי שיטריד את יגנה.
‫מטאוש! הוא חי?
‫הוא חי!
‫יפהפה!
‫לא נכון.
‫ויטק, התנור כבר חם?
‫אביא עוד עצים.
‫סגור את הדלת! הקור חודר!
‫אדון ישיו! השבח לישו!
‫לעולמי עד. הבאתי לחם מהמזבח.
‫ברוך הבא, ישיו!
‫שלום.
‫כבר חזרת מהלימודים?
‫ביום ראשון, לפני שלושה ימים.
‫מה חדש?
‫הכול שקט אצלנו, האיכרים, כרגיל.
שקט? מה עם החתונה שלך?
‫היה כזה כיף
‫שאנשים רקדו במשך שלושה ימים.
‫תראה את התגזירים של יגנה.
‫יפה מאוד.
‫באמת.
‫נתקלתי באנטק. ‫-באמת?
‫הוא רזה כל כך. נראה עייף.
‫אכן עייף.
‫הוא התיש את עצמו... ‫כששבר את הצלעות של מטאוש.
‫תודה על הכנסת האורחים. ו... חג מולד שמח.
‫היה שלום, ישיו.
‫תבורך, ישיו.
‫מה קרה? למה הם התקוטטו?
‫בגללך, כמובן.
‫כמו כלבים שרבים על כלבה מיוחמת.
‫את משקרת.
‫אני דוברת אמת. מטאוש התרברב בפני האיכרים
שבילה בחדר השינה שלך.
‫אז אנטק הכה אותו עד סף מוות.
‫אל תדאגי, יקירה.
‫אנטק יילחם נגד כל העולם למענך.
‫מאצ'יי, ראית מה שלחנו לך עם עובד המשק?
‫כן, עבודה טובה, מיכאל. תודה לך.
‫אני רואה שאת חובשת את הכובע של אימא.
‫יפה לך.
‫קדימה.
‫יגוש, בואי איזה יום לאחו.
‫יש לי בעל. ‫-כן, נכון. אבא שלי.
‫תוכל לשנות את זה?
‫תירגע... פניי לשלום.
‫אתה ביישת אותי מול כל העולם.
‫הרבצת לי חזק כל כך שאפילו זימנו את הכומר.
‫אבל אני לא שומר טינה.
‫למה שיקרת לגברים ההם?
‫אמרתי את הדברים האלה רק כי כעסתי...
‫אני בכלל לא בליגה של יגוש.
‫ברוכים הבאים! ‫-ברוכים הבאים!
‫ברוכים הבאים! ‫-הללויה.
‫הללויה. הם בחדרון?
‫בואי, יגוש.
‫תשכח מזה כל עוד אתה יכול.
‫איך אוכל...
‫כשזה בוער בעצמותיי כמו אש?
‫אני מכיר את ההרגשה.
‫לא חיזרתי אחריה בעצמי?
‫אבל היא העדיפה אותך.
‫לבעל האחוזה לא הייתה זכות!
‫הוא מכר זכויות כריתה בוולף הולו!
‫לליפצה תמיד היו זכויות שם.
‫היער בבעלותו.
‫אבל אנחנו נחפש פשרה.
‫איזו פשרה? היער כבר נמכר.
‫הם סימנו את העצים ויתחילו לכרות אותם.
‫שיסמנו אותם. לא ניתן לו לכרות אותם.
‫לא ניתן לו.
‫כל יום אני מחכה.
‫איך אוכל להתחמק? עוקבים אחריי.
‫נגנו וולטה, בחורים! ושתהיה קצבית!
אני רק...
‫אני רק רקדתי.
‫יום יבוא והוא יבכה...
‫זוזי. ‫-אני רק רקדתי!
‫זוזי! ‫-הנח לי!
‫טיפשה.
‫מקשטת את הבית, אבל לא רואה את הלכלוך.
‫זה משום שהוא נקי.
‫המחלה הגיעה לעיניים שלך?
‫אני נשבע, כשאקום, תתחרטי על כך.
‫שקט, יגנה!
‫לכי תראי אם יוסקה זקוק לעזרה.
‫בחייך, זו לא אשמתה.
‫אז אשמת מי זה?
‫השארת אותה לבד והלכת לשתות בחדר האחורי.
‫המוזיקה התנגנה, כולם נהנו לרקוד.
‫מה היא הייתה אמורה לעשות?
‫לעמוד בפינה כמו בתולה זקנה?
‫פשוט תרפאי אותי ‫ואל תלמדי אותי לקחים לחיים.
‫אני יודע מספיק.
‫האנקה?
‫האנקה!
‫בשם אלוהים, האנקה!
‫תקפצי לביקור. אולי אפילו מחר.
‫גירשת אותנו, אז איך יכולתי לבוא לבקר אותך?
‫לא אוכל לתת לך ולנכדים שלי לרעוב.
‫דיו!
‫"במטע הדובדבנים ‫צעדה נערה יפה
‫"מחפשת את תומתה האבודה"
‫אלו החוגגים! החוגגים כאן!
‫אש... אש!
‫אש.
‫אש!
‫אנשים, אש!
‫הסינר של יגוש.
‫תני לי אותו. תמשיכי לעבוד.
‫אומרים שבורינה תפס אותם בחציר
ואז פרצה השריפה.
‫אנטק עשה את זה, מתוך טינה.
‫ראית את זה? ראית אותו מצית אותה?
‫אז למה את מקשקשת ככה?
‫שמעתי שהזקן הפליא בה כאלה מכות
‫שהיא עדיין שוכבת במיטה.
‫אמרתי לכן שזה ייגמר ככה.
‫מספיק. שקט.
‫אני רואה שקיבצת נדבות.
‫מאחר שאנו חיים כמו קבצנים, ‫אני מחפש חמלה במקום אחר.
‫אין לך בושה.
‫זה מאבא?
‫אסרתי עלייך ללכת אליו, לעזאזל.
‫הוא הזמין אותי, אז הלכתי.
‫הילדים ואני לא נרעב משום שלא אכפת לך.
תחזירי הכול עכשיו. אני לא צריך ממנו כלום.
‫אבל הילדים כן צריכים, וגם אני!
‫תחזירי את זה או שאני אקח את זה ‫ואדחף לו בגרון!
‫שייחנק עם הנדבות שלו.
‫נראה אותך! תיגע בזה ותראה!
‫הוא קנה אותך בזול.
‫עם קרום של לחם... כמו כלב רחוב.
‫מכרת אותנו בזול יותר, ‫למען פיסה מהחצאית של יגנה.
‫לך! רוץ לכלבה שלך!
‫ליפצה חייבת להילחם.
‫הם לקחו לנו היום את העצים.
אם לא נגן על עצמנו, בשלב הבא הם ייקחו את אדמותינו,
‫את בתינו, את כל מה שבבעלותנו.
‫עבדים של בעל האחוזה ‫או של בורינה, מה ההבדל?
‫אלוהים, תפסיקי עם השטויות.
‫לא פלא שהוא מעניש אותך עכשיו.
‫הוא איש בשר ודם, ‫לא עשוי מנייר כמו התגזירים שלך.
‫הוא הבעל שלך.
‫לא בחרתי בו.
‫את אוהבת אותי?
‫לא כבר אמרתי שכן?
‫כי אני לא באה בכל פעם שאתה מבקש?
‫את באמת אוהבת אותי.
‫כמו כלב משוגע שנושך ‫ואתה לא מצליח להתנער ממנו!
‫אני חייבת ללכת.
‫אם השתגעתי, זה בגללך.
‫כי אהבתי אותך. את מבינה?
‫אתה אוהב אותי? ‫אתה רק מוציא עליי את הכעס שלך.
‫מה? את כבר צריכה גבר נוסף?
‫אתה חושב שרציתי אותך? עובד המשק של בורינה?
‫אנשים, נעשה לנו עוול,
‫עוול שלא נוכל להשלים איתו.
‫יש לנו זכויות בוולף הולו.
‫היער הוא שלנו
‫ובעל האחוזה כורת אותו.
‫תלונותינו נפלו על אוזניים ערלות.
‫תבענו את בעל האחוזה. הצדק נשלל מאיתנו.
‫אבל עד כאן. הם כורתים את העצים שלנו!
‫האם נאפשר להם? ‫-לא!
‫עלינו להגן על רכושנו.
‫תראה, זה אספסוף.
‫הזעק את הפרשים.
‫אל תפחדו, אנשים.
‫מדובר בזכותנו, ברצוננו, בצדק שלנו.
‫כולם ביחד, אנשים.
‫אחריי, אנשים! אל היער!
‫אל היער!
‫אל תעמדו בחיבוק ידיים. תתקפו!
‫יגוסטינקה, קחי את הנשים ‫ותרסקו את הבקתות שלהם.
‫כמה פעמים צריך...
‫בוגדים!
‫פרשים!
‫היזהרו, אנשים!
‫קדימה! התאחדו! אל תוותרו!
‫בן זונה.
‫קחו את הסוסים!
‫בורינה!
‫אלוהים!
‫הוא מת? ‫-הוא נושם?
‫אבא.
‫תראו לי מיהו אנטון בורינה!
‫חיילים.
‫אבא.
‫זה אתה, בני?
‫זה אתה...
‫הוא הגן על אבא שלו.
‫הצדק עימנו.
‫כולכם... תחת מעצר!
‫אנחנו? תעצרו אותם!
‫קחו את כל הגברים!
‫אבא, סליחה...
‫קום.
‫אתה בא איתי. ‫-מאצ'יי, לא...
‫אבינו שבשמיים,
‫יתקדש שמך, תבוא מלכותך.
‫ייעשה רצונך כמו בשמיים כן בארץ.
‫את לחם חוקנו תן לנו היום
‫וסלח לנו על חטאינו
‫כפי שאנו סולחים לאלה שחטאו נגדנו.
‫- אביב -
‫חשבתי שרק איכרים ערים בשעה כזאת.
‫נפחים לא צריכים לקום עם שחר.
‫אבא חולה, ואנטק והאחרים בכלא...
‫אז חשבתי לבדוק לשלומך.
‫אין צורך, תודה.
‫אני פוקחת עין על הדברים, כמו שאבא ביקש.
‫ארבע עיניים רואות יותר.
‫אחכה עד שיגוש תקום.
‫חכה כמה שתרצה.
‫תסתלקי, האנקה.
‫שקט, יש כאן אדם חולה.
‫לא שאכפת לך.
‫הוא יוכל לרעוב למוות ואת לא תנקפי אצבע,
‫גברתי היורשת.
‫בעלי הוא עניין שלי, לא שלך.
‫החווה כולה הייתה הולכת לעזאזל ‫אילו את ניהלת את הדברים.
‫לכן אבא מינה אותי לאחראית.
‫ולכי תאכילי את הפרה היבבנית שלך.
‫הוא אמר משהו?
‫אלוהים, מיכאל.
‫סליחה, יגוש. לא התכוונתי להבהיל אותך.
‫באתי לראות מה שלום אבא.
‫הוא אמר משהו?
‫לא.
‫נגן העוגב אמר לי שלאבא יש הרבה כסף.
‫הוא בטח החביא אותו במחסן.
‫בואי נתחלק בכסף לפני שהאנקה תגנוב הכול.
‫פשוט תיתני לי את המפתח, יגוש.
‫המפתחות אצל האנקה.
‫אל תפני לי את הגב כשאני מדבר איתך.
‫עכשיו את מבצעת שליחויות?
‫בטח יהיה לך קל יותר...
‫אם ישחררו את אנטק?
‫אני יכול לברר.
‫יש לי כוח השפעה.
‫בואי.
‫שבי איתי.
‫נמצא פתרון יחד.
‫אם יש לך כזאת השפעה, ‫למה הגברים עדיין בכלא?
‫רק כי הגנו על הרכוש שלהם? ‫-אל תכעסי, יגוש.
‫אני בצד שלך.
‫אני יכול לעזור לאנטק.
‫תמשיך לסובב.
‫האנקה!
‫למה את צועקת?
‫תלית את זה מעל המיטה שלי.
‫זה היה המקום היחיד שהתאים. ‫-זה לא נוח לך?
‫אם את רעבה, את יכולה לקרוע חתיכה.
‫גם ככה את תמיד לוקחת מה שאחרים עבדו למענו.
‫תנו לה לריב אם היא רוצה.
‫נראה אותך. אשרוט את הפנים היפות שלך
‫עד שאפילו אימא שלך לא תזהה אותך.
‫האנקה!
‫האנקה...
‫סלקי אותם מפה.
‫כואב לך?
‫סלקי מפה את כולם.
בואו.
‫במחסן, בתוך החיטה. בתוך חבית החיטה...
‫תמצאי קצת כסף. תחביאי אותו!
‫כדי שהם לא ייקחו לך אותו.
‫תצילי את אנטק.
‫שהם לא ייקחו את הכסף.
‫הוא שלך.
‫כולו שלך.
‫אמרת שתוכל לעזור לאנטק.
‫כל דבר בעיתו.
בואי, יגוש, בואי. ננוח כאן.
‫תראה! ‫-אין מה לראות כאן.
‫בואי הנה, יגוש. בואי עכשיו...
‫אני מצטער, נסחפתי.
‫תיגע בי שוב, חזיר, ואספר לכולם.
ספרי להם... כאילו מישהו יאמין לך.
‫יברכו האל באמצעות ישו, אדוננו המשיח.
‫אמן.
‫"הו, זהו יום שמח
‫"תפילותינו לא היו לשווא
‫"שכן היום עלה ישו השמימה
‫"הללויה, הללויה!
"את אלוהים שבשמיים אנו מהללים
‫"כמהים ליופיו ולחסדו
‫"שכן הוא ניצח את המוות
‫"הללויה, הללויה!"
‫בוא, איכר.
‫איכר.
‫זמן לזרוע.
‫זמן לזרוע...
‫זמן...
‫לזרוע...
‫אלוהים היקר, מעניק הישועה והמחילה,
אנו מבקשים את רחמיך. קח את בורינה, עבדך.
‫בחסדם של מרים הבתולה וכל הקדושים.
‫קח אותו אליך, עם ברכה נצחית.
‫למען ישו, אדוננו, אמן.
‫בואי אליי.
‫אז מה חדש, האנקה?
‫אין חדש. יש הרבה עבודה.
‫אין חדש?
‫לקחת את הכסף של אבא?
‫משום שאתה היית גונב אותו, ‫אתה חושב שכולם כמוך?
‫מה שגנבת שייך לך.
‫אבל חובה להתחלק באדמה. לא אוותר עליה.
‫אני רק מטפלת ברכוש של בעלי.
‫אין לי זכויות כאן.
‫כעת משאבא מת, אנטק אחראי.
‫הוא זה שמחליט.
‫אחראי לתא הכלא שלו, אולי.
‫אבל אנשים ישרים יקבלו כאן את ההחלטות.
‫"ישרים". הביטי בו.
‫אתה פשוט רוצה לחטוף כמה שיותר.
‫הו, מסכנה קטנה.
‫יושבת על 24 דונמים מאדמתנו הטובה ביותר, ‫ונראית יפה.
‫את צודקת, האנקה.
‫בואי נחכה... שאנטק יחזור.
‫הוא יטפל בעניין מול הזונה הזו.
‫חבל שלא שברתי את הרגליים שלי ‫לפני שנכנסתי לבית הזה.
‫איש לא קשר אותך. היית חופשיה לעזוב בכל עת.
אל תתלונני אחרי כל מה שאני סבלתי.
‫מה אני עשיתי?
‫האם גנבתי משהו? הרגתי מישהו?
‫רדפת אחריו כמו כלבה מיוחמת
‫כשידעת שיש לו משפחה.
‫רדפתי אחריו? את לא רואה את מגרעותיו?
‫איך הוא נהג לעמוד בדלתי
‫כדי לזכות ולו רק בהצצה בנעל שלי?
‫הוא זה שבלבל אותי, ועשה כרצונו.
‫רוצה לדעת את האמת? אם כי את תתחרטי על כך.
‫אילו רציתי, הוא היה מסלק אותך
‫והולך אחריי לכל מקום, ‫ולא היה עוזר לך כלום.
‫שלא תעזי להשוות את עצמך אליי.
‫תסתלקי מהבית הזה עכשיו! תסתלקי!
‫אל תיתני לאנטק שוב להפנות לנו גב.
‫הנה, זה מה שאת רוצה?
‫קחי אותו ואני מקווה שתיחנקי עם זה למוות!
‫יגנה.
‫אל תיגע בי.
‫תגיד מה שרצית להגיד לי.
‫אל תפחדי ממני, יגוש.
‫בקושי זיהיתי אותך.
‫אני אותו אדם שהייתי כשעזבת אותי.
מעולם לא עזבתי אותך.
‫אני חושב עלייך יומם וליל.
‫אולי משהו אחר העסיק אותך?
‫כן, בהחלט. חשבתי על איך שביישת אותי.
‫איך ביישתי אותך?
‫ביקשתי ממך להיות אימי החורגת?
‫הכרחתי אותך להתמזמז עם ראש העיר?
‫יגוש, תסכימי לברוח איתי?
‫אנטק, לא!
‫"ינשוף יושב בחורשה
‫"ומצותת לאנשים המדברים
‫"יום אחר יום ‫לילה אחר לילה
‫"היה רעב ‫הייתה תשוקה
‫"ומצותת לאנשים המדברים"
‫- קיץ -
איזו בצורת.
‫דאגנו לך כל כך.
‫למזלנו, האנקה שחררה אותך מהכלא.
‫דאגתם, אה?
‫בוודאי.
‫אתה ראש האיכרים כעת.
‫לך שני שקים, גברתי.
‫האנקה?
‫באיזו קלות הירושה עברה אלייך.
את צריכה רק לסלק את יוסקה והכול יהיה שלך.
‫כבר שמת עין על יגנה?
‫היא אלמנה.
‫זה לא העניין. אני רק אומר ‫שלהאנקה לא הייתה זכות לסלק אותה.
‫זה היה הבית של יגנה. ‫-לא נכון.
‫הוא חזר אל בעליו החוקיים. המשפחה.
‫אתה בטוח?
‫אימה הגישה תביעה בשמה של יגנה.
‫הם יחזירו לה את רכושה.
‫עוד נראה.
‫יגוש.
‫אנשים מתלוננים עלייך בכפר.
‫שיתלוננו.
‫חם להם והם מצוברחים וזה מכעיס אותם.
‫את יודעת...
‫הגברים... כבר עומדים בתור ‫כדי להביא לך וודקה.
‫שישתו אותה בעצמם.
‫לא כל הגברים זהים.
‫אולי זה... יעזור לך בכפר...
‫אם תבחרי במישהו.
‫זה ימנע מאנשים לרכל.
‫אני לא זקוקה לעזרה.
‫הם עזרו לי די והותר.
‫יגוש, ילדתי. לא ישנת?
‫למה דחית את מטאוש? הוא נגר טוב.
‫זה לא היה המקצוע של ישו?
‫יש לו עבר, אבל גם לך יש.
‫אני לא רוצה את מטאוש. אני לא רוצה אף גבר.
‫אל תדברי ככה!
‫את צריכה ללכת לווידוי. ‫תוכלי לכפר על מעשייך,
‫ועם הזמן, אנשים יסלחו לך.
‫אני לא אלך לווידוי.
‫פחדי מהאל, ילדה.
‫השבח לאל.
‫השבח לאל, האנקה.
‫אני עולה לרגל.
‫אנא סלחי לי על כל חטא ביצעתי נגדך.
‫יברך אותך האל על מילותייך הנעימות.
‫אבל מה שהיה, היה.
‫אני מבקשת מחילה מעמקי ליבי.
‫אני לא נוטרת טינה בליבי.
‫אתפלל למענך.
‫יגנה?
‫את לא מזהה אותי?
‫איך אוכל שלא לזהות אותך?
‫אתה פשוט אלגנטי עכשיו כל כך, שונה כל כך.
‫חזרת ממסעותיך.
‫באתי לכאן מהבית בחיפוש אחר קצת שלווה.
‫ואת? ‫-סתם משוטטת לי.
‫זה ספר קדוש?
‫לא, הוא על ארצות ואוקיינוסים רחוקים.
‫על אוקיינוסים!
‫תעיפי מבט!
‫תראי.
‫רואה את הפירמידה?
‫היא גבוהה יותר מחמש כנסיות
‫שנערמות זו על זו.
‫היא בטח נראית כמו הר.
‫ומה אלה? הם נראים כמו התגזירים שלי.
‫ראיתי את התגזירים היפים שלך ‫כשביקרתי אותך בחג המולד.
‫אפילו בשווקי ורשה
‫לא ראיתי תגזירים כה יפים.
‫מחפשים אותך, אדון ישיו!
‫בכל רחבי הכפר! ‫-מוטב שאלך.
‫הפרעתי לתפילותיך, נכון?
‫שלום.
‫מקום מבודד, רחוק מעיני אדם.
‫מי ייתן ולשונך תצטמק.
‫אז רצתי לחפש אותו, הבטתי סביב ו...
‫סלחי לי. ישיו איבד את הספר שלו.
‫איזו חוצפה.
‫תסתלקי מכאן. אל תראי שוב את פנייך!
‫אני לא אבכה בגללך,
‫בשונה מהאנקה ומאשת ראש העיר.
‫אני אלמד אותך לא לפלרטט.
‫את תזכרי אותי, חתיכת מופקרת.
‫לכי למלונה שלך, כלבה!
‫שמעתי שיגנה מחזרת אחרי בנו של נגן העוגב.
‫האם שהותך בכלא פיתחה בך רעב לרכילות?
‫אני רק חוזר על מה ששמעתי.
‫תגיד לי מי אמר את זה, ‫ואעמיד אותו על טעותו.
‫לא אתן ולו זלוטי אחד!
‫נעלמו 5,000 זלוטי מהקופה המחוזית.
‫הם לוקחים מהם את כל החווה.
‫ואם לא די בכך, על ליפצה לשלם את השאר!
‫אני לא אשלם כלום!
אנשים!
‫אתם לא יודעים על מה ראש העיר בזבז את הכסף?
‫על יגנה. ‫-זה נכון, כמובן.
‫אלה שטויות במיץ. ראית את זה?
‫נראה לך שאני לא יודע? ‫אתם חושבים שאני לא מתבייש בכך
‫שיש לי זונה במשפחה? ‫-עשה משהו.
‫נכון, היא מושחתת. אני לא אשלם עליה.
‫היא כישפה את הגבר שלי. ‫הוא היה קונה למענה הכול.
‫כולם ראו! מאיפה היא השיגה את השמלות ההן?
‫היא הייתה אשתו של בורינה!
‫כל השמעטס המהודרים שלה הם ממנו!
‫מה אכפת לך? למה את מצדדת בה?
‫אם האלוהים, הצילי אותנו.
‫היא ניסתה לפתות את ישיו שלי.
אוי ואבוי!
‫הבחור התמים רץ אליי וסיפר לי הכול.
‫זה נורא ואיום. אפילו כומר לא בטוח!
‫תראו איזה יבול דל היה לנו.
‫אין ספק, זונה כזאת
‫הביאה את זעמו של האל על הכפר.
‫הכול באשמתה. ‫-הגיע הזמן.
‫יש רק דרך אחת. גירוש.
‫בדיוק!
‫ככה זה צריך להיות.
‫כולם הסכימו לגרש את יגוש מהכפר.
‫כן, לגרש אותה.
‫הבע את דעתך, אנטוני.
‫תגרש אותה, נכון.
‫נו, אנטוני, כולנו מקשיבים.
‫כעת משאביך איננו, אתה ראש האיכרים שלנו.
‫לא נוכל להחליט בלעדיך.
‫תהיו בשקט.
‫שקט.
‫אני גר בכפר הזה ואני תומך בתושביו.
‫אתם רוצים שתגורש? עשו זאת.
‫אתם רוצים להתפלל למענה? עשו זאת.
‫לי זה לא משנה.
‫אז נגרש אותה.
‫אנטק!
‫עלינו לפתור את זה.
‫אתה יודע מה הם יעשו ליגוש.
‫החוק... בצד שלהם.
‫לעזאזל עם החוק.
‫מה שהם מאשימים אותה בו... זה שקר.
‫האם תילחם בכל הכפר?
האם אתה לצידם? - אני לא בצד של אף אחד.
‫אבל אני אוהב אותה כמו שאני אוהב עפר.
‫אלוהים!
‫שאתה...
‫תעז לסלק מפה אדם כאילו היה...
‫כלב מוכה כלבת.
‫אנטק!
‫למילים שלך יש משקל.
‫מאוחר מדי.
‫אימא, כל הכפר בא לתפוס אותה!
‫מהר! סגור את הדלת.
‫קח אותה מפה!
‫תתחבאי!
‫לא אתחבא מאף אחד.
‫מה אתה עושה? ‫-קח.
‫ביחד, בחורים! אחת, שתיים, שלוש!
‫עצרו!
‫יגנה!
‫אנשים! זוזו אחורה...
‫מה אתם עושים פה?
‫מה אתה עושים...
‫הניחו ליגנה! ‫-זוזי מהדרך, אימא!
‫אימא!
‫תפסו אותה! ‫-כן!
‫קחו אותה!
‫בואי הנה!
‫את תשלמי על הכול. את תשלמי, זונה.
‫זונה!
‫מה עכשיו, זנזונת?
‫כבר לא כל כך יפה.
‫ישר בפניה הצבועות! ‫-תוציאו אותה!
‫כייפת? עכשיו תתביישי!
‫קחו אותה לחיילים!
‫תרגישי את אותה הבושה שגרמת לנו!
‫האדמה הקדושה תירק אותך ממנה!
‫זה מגיע לכלבה.
‫לכי לעזאזל, זונה!
‫תורידו אותה! כלבה!
‫תעלו אותה לעגלה!
‫תקשרו אותה!
‫מספיק!
‫אם תחזרי לכפר, נשסה בך את הכלבים.
‫תרגום כותרות רינת זוהר מנחם