Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
БЕЗДОГАННА ЗНАХІДКА
НЬЮ-ЙОРК
ЕКСКЛЮЗИВ: ПЕРЛИНА «ДЮ ЖУР» ДЖЕННА ДЖОНС
НАЙСТИЛЬНІША ПАРА НЬЮ-ЙОРКУ СЕКРЕТИ УСПІХУ В ЖИТТІ Й КОХАННІ
БРАЯДЖЕННА
БРАЯДЖЕННІ КІНЕЦЬ?
ПРОВАЛ ДЖЕННИ: ВОНА ЗБЕРЕТЬСЯ?
ДЖ. ДЖОНС ЗВІЛЬНИЛИ
КРАХ КАР'ЄРИ: УЛЮБЛЕНА ПАРА СВІТУ МОДИ РОЗІЙШЛАСЯ В ГУЧНІЙ СВАРЦІ
НА ОСНОВІ КНИГИ ТІЇ ВІЛЬЯМС
Дженно, вставай!
Дженно!
Тобі не здається, що пора повертатися?
Не знаю, чи хтось візьме мене на роботу. Усі вдвічі молодші за мене.
Ти вже рік сидиш у тій кімнаті.
Я знаю.
Кажуть, жінці важче влаштуватися після надто довгої перерви від роботи.
Я все це знаю, мамо.
Ти не зможеш просто так забути Браяна.
Ти була з ним десять років. Це майже те саме, що розлучення!
Це процес, і частиною зцілення є повернення до життя,
друзів, роботи
і міста, яке ти любиш.
Мамо, що відбувається?
Твій тато не підпускає мене до себе.
Боїться, що ти нас почуєш.
Ти маєш повернутися до Нью-Йорка. Ти станеш на ноги.
Тож я мушу попросити тебе…
-Ні. -Забирайся з мого дому.
Я люблю тебе, сонечко, чесно,
але ти вже не маленька дівчинка!
Ти станеш на ноги.
СТАНЦІЯ ПЕНСИЛЬВАНІЯ
Агов, хлопці. Обережно. Це старовинна картина Каваллі.
Дякую!
Чорт. У мене мішки під очима?
Дарсі знову закриє в гримерній, якщо помітить, що я гуляла всю ніч.
О котрій ти прийшла?
Десь на світанку, але я випила «Ред Булл» і сиділа з камінцями на очах.
Боже мій.
Ви Дженна Джонс.
Саме так, і в мене зустріч з Дарсі о 10:00.
Так. Вітаю, я Террі, адміністраторка,
помічниця редактора й редакторка підписів у соцмережах.
А я Джинкс, директорка її служби підтримки.
Рада знайомству.
-Принести кави? -Було б чудово.
Чорна, так? Бачила у вашому інтерв'ю.
Супер.
Дарсі скоро буде тут. Прошу, сідайте.
Дякую.
Вона може постояти.
Дженна Джонс.
Яка честь.
Приймай дзвінки. Ми будемо в рожевій залі.
Так.
І на скільки ж ти зникла з радарів?
Десь на місяців шість, плюс-мінус. Ненадовго.
-Скоріше десь на рік. -Хіба?
Боженьки. Пропустила твій день народження. 45?
Як відсвяткувала? Я не отримала запрошення.
Сорок.
І вечірки не було.
Ви розлучилися?
Ми не одружувалися.
Звісно. Я знала.
Мені шкода. Не зможеш відсудити половину.
На щастя, я можу сама на себе заробляти.
Тепер я повернулася і готова одразу поринути в роботу, тож…
Мені можеш казати правду. Ти була у відчаї.
Я це бачу.
Ну, це було нелегко.
Тебе принизили.
Тобі розбили серце. І ті заголовки.
-Принаймні про мене говорили. -Ще і як говорили!
Що поробиш?
Терапія!
Такі розмови тобі потрібні.
Мені не треба психолога, Дарсі.
Ти знаєш, що «Дарзін Гала» стала відомішою і ексклюзивнішою ніж «Мет Гала»?
Мені потрібна робота.
Не починай.
Ти вкрала вакансії моєї мрії і трахнула мого хлопця.
Ні.
Так вийшло, що я отримувала вакансії твоєї мрії.
І повторюю востаннє. Дарнелл казав, що він не має дівчини!
Добре. Знаєш що?
Усі ці роки, коли я не отримувала роботу,
яка належала мені за правом,
надихнули мене на створення цього.
А тепер я сама усім керую
і навіть не пам'ятаю, як жила без цього.
-Так. -Розумієш?
Але шкода, що не вдалося запустити модель підписки,
коли ви перестали друкувати видання.
Упевнена, ти знаєш, що суто рекламна модель — це нестабільно.
Та не буду вчити вченого. Ти сама знаєш.
Добре.
Визнаю, з цим ми промахнулися. Лише з цим. Лише…
Мені потрібна робота, а тобі, Дарсі, потрібна я, тому…
Попроси мене.
Я не скажу «так»,
якщо ти не попросиш.
Дарсі?
Так?
Можна мені працювати в тебе?
У тебе є 90 днів, щоб внести значні зміни.
-Вистачить 60. -Не кажи «гоп».
-Не недооцінюй мене. -Викладайся на повну.
То мене прийнято?
Рукостискання заборонені,
але твого підпису буде цілком достатньо.
Доведеться зробити кабінет із цього звіринця.
Вітаю в «Дарзін».
О, і немає за що.
Що мені з цим робити?
-Збережи. -Спали.
Кажуть, його нова дівчина — це я, але кривозуба жебрачка з кредитами.
Не потягнув оригінал, тому взяв найдешевшу підробку.
Старе дрантя.
Ага, а я так і буду тут помирати.
Самотньою смертю.
Ти не помреш через Браяна.
А от робота в «Дарзін», це лайно довести до могили може.
Так, для чого це? Вона вирішила тримати своїх ворогів ще ближче?
-Такого повороту я не очікувала. -І я.
Ви знаєте, що Дарсі ніколи не допоможе жодній жінці,
якщо це не буде їй вигідно.
Тож я показала себе як її формулу успіху,
і вона повелася.
Я знаю цю гру.
Ти точно знаєш цю гру.
Так.
Добре.
-Зачекай. -Так.
Будьмо. Вип'ємо за «Дарзін».
За «Дарзін».
За виживання.
За нову роботу.
-Супер. -Так.
-Так, і новий член. -Точно.
Сьогодні тут їх буде багатенько.
Рада, що вас турбує моя кицька.
Для цього й потрібні друзі. Допомагаємо вагіні.
Завжди. Погляньте туди.
Я знаю, ти любиш лазити по деревах.
І він зайнятий. Містер Капелюх зайнятий.
Бачу ще одного.
Упевнений, ви чули про секс утрьох.
Один, два, три, чотири. Буде вчотирьох.
Мій кошмар. Провал номер два.
Цей чоловік хотів вкусити мене за плече?
-Так, мем. -Що не так з…
Правду кажучи, твоє плече дуже сексі.
Дякую.
Дженна? Дженна Джо… Це ти! Дівчинко, як справи?
Це я, Кессіді! Я не бачила тебе останні п'ять тижнів моди.
Де ти була?
Крихітко, ти така…
Хочу сказати, що показуватися після всього цього — це дуже сміливо.
Чесно, це був найбільший провал з усіх, які я бачила,
і ти все ж повернулася.
Ти натхнення для всіх нас, жінок.
-Кицю… -Ні, поки що ніяких фото.
-Фотографувати заборонено. -Куди це вона? Дженно, кицю!
Де вона? Агов!
Усе добре, Спляча красуне?
Так, усе гаразд.
Упевнена? Ти стояла тут у відключці.
Думаєш, тут потрібне медичне втручання чи…
Просто ти заснула.
Даю очам відпочити.
Хочеш сісти?
Може бути запаморочення.
Добре.
-Після тебе. -Дякую.
Дякую.
Як я до цього дійшов?
Мені подобаються твої ямочки.
Чесно кажучи, ти неймовірно красива.
Просто неземна.
Справді?
Так.
Я серйозно.
Ти не міг бути красивішим?
І ти змахуєш на студента.
Узагалі-то в мене ступінь магістра в кіно з УПК.
-Авжеж. -Так.
Я хотіла стати кіноісториком, та мама сказала, що це не справжня робота.
-Звісно, це справжня робота. -Так.
Та чи можна з нею вижити? Ось у чому питання.
За цієї економіки? Дзуськи.
Дуже сумнівно, чи не так?
Гадаєш, я гарна?
Годі тобі. Хіба ти цього не знаєш?
Я подумала, що люди твого покоління
надають перевагу пишнішим формам.
-Це не моє. Ні. -Що скажеш? Природно?
-Ні? Не твоя тема? -Ні.
Я люблю щось більш справжнє.
-Що? Більш пікантне? -Так.
Я наче перчик чилі.
Боже мій.
Думаю, я кохаю тебе.
Іди сюди. Я знаю, що кохаю тебе.
Ой! Так! Чорт!
Гаразд. Я сповзаю. Я втратила опору. Добренько.
Не варто було цілуватися на людях.
Забула траву.
Дякую за допомогу. Ти дуже добрий.
Ні, чекай! Скажеш, як тебе звати? Номер? Інстаграм?
Скайп? Трясця!
-Нам треба йти. -Що сталося?
Я сповзла, коли цілувалася з дитиною. Усе гаразд, але треба йти.
Що ж, місію виконано.
Угадайте, хто більше не зніматиме.
Вечір стає кращим.
Бог є!
ДАРЗІН
Дженно!
Ти чудово тут усе облаштувала.
Дякую.
Ти не хвора. Ти хвора?
Ні.
Дякувати Богу.
Добре, бо вигляд маєш хворобливий.
Але ми працюємо з дому, коли хворіємо.
-Гаразд? -Так. Я чудово почуваюся.
Добре.
Так.
Ось ти де!
Сюди.
Дженно, хочу познайомити тебе з нашим новим відеооператором,
хоча він воліє називати цю справу кінематографом.
Це мій син.
-Ерік. -Твій хто?
Так. Слухай, не хочу, щоб ти думала, що в нас тут кумівство.
Він закінчив магістратуру в Університеті Південної Каліфорнії.
Хто тут у нас магістр? Хто? Це ти?
Це я, так.
-Дуже мило. -І пройшов дуже ретельну перевірку.
Я також надзвичайно талановитий, тож…
Не сумніваюся. У чорному непотизмі немає нічого поганого, тому…
Скажи? І я вам про те.
Ерік допомагатиме тобі створювати контент для перезапуску підписок.
Думай нестандартно.
Я хочу, щоб ти думала свіжо, сміливо, ексклюзивно, гаразд?
Контент — це король, і, як ти любиш казати:
«Спільнота — це королева».
Зрозуміло, мамо.
Жодних «мамо».
Не «мама», а Дарсі. Гаразд?
На роботі я Дарсі.
Зрозуміло, Дарсі.
Гаразд. Ви зрозуміли.
Він у надійних руках.
Я так тебе люблю. Хороший хлопчик.
-Дякую. -Добре. Не облажайся.
Гаразд, ходімо.
-Визнай, це смішно. -Це не смішно!
Це трохи кумедно.
Ну, це ж смішно, правда?
-Ні. -Ти досі мене кохаєш?
Знай, що я майже нічого не пам'ятаю з того, що вчора було між нами.
Круто, тоді що не так?
Твоя мама, твоя матуся — мій бос.
Думаєш, я їй скажу?
Я не знаю, що ти зробиш! Я тебе не знаю!
Слухай, видихни, гаразд? Ми були п'яні. Ми цілувалися на вечірці.
Життя продовжується. Усе добре. Не хвилюйся.
Тобі це подобається, так?
Не брехатиму. Радий знову тебе бачити.
Ні.
Ні…
Те, що ти зараз робиш, не роби так. Це моя кар'єра! Припини!
Я тут, аби залягти на дно, а потім звалити звідси.
Через мене не хвилюйся.
Я читала про це, про ваше покоління.
Ви розпещені, невдячні й зарозумілі.
Так, я все це знаю.
А я читав, що 40-річні з гаком ділові самотні темношкірі жінки —
озлоблені й непривітні, але думав, що це стереотип.
-Це фільми Тайлера Перрі. -Ти б вписалася.
Гарного вам дня, мем.
Ерік знайшов собі стареньку кицьку.
Антикваріат!
Пристарілу кицьку.
У неї є певні навички.
Знає якісь нові фішки. Вона навчить тебе, хлопчику!
Ні, мені байдуже. Вона супер. Це все, що я скажу. Вона прекрасна.
Не гадь там, де їси.
Ти бачив, щоб я трахалась з нігерами в клубі? Не трахалась.
Що? Ти там зустріла Тіма.
-Але ми трахалися вже вдома. -Саме так.
Тому я так тебе й люблю. Ходи сюди. Клас.
Так, гаразд.
Йов!
«Йов»?
Це так тепер модно вітатися?
-Вітаю. Чим можу допомогти? -Давай без сварок.
-Добре? -Без сварок.
Збирайся. Треба їхати в інший кінець міста
до Ґрети Блумен.
Ти знаєш, що Ґрета Блумен не веде ютуб, інстаграм, нічого.
Звісно ж, не веде. Це розпалює інтерес. Вона скритна.
Так. Що ж, це буде повна катастрофа.
Каже хлопець, який їхав на роботу скейтом.
Яка модель мітли, на якій ти прилетіла?
Добре.
Так, ставай тут. Познімаймо трохи, поки вона не прийшла.
Добре.
-Добре. -У мене гарний вигляд?
-Так, усе супер. -Гаразд.
Добре. Поїхали.
Привіт, я Дженна Джонс, нова креативна директорка «Дарзін».
Зачекай. Знято. Чий це голос?
Мій.
Говориш, як Кендес Овенс.
Я не говорю, як Кендес Овенс.
П'ять, чотири, три, два, один.
Йов, як життя? З вами я, Дженна Джонс.
Журнал «Дарзін». Ось такі справи. Що?
-Що? -Дженно!
Привіт!
О, Дженно, моє сонечко.
-Дорогенька. -Що сталося?
Я гналася за Тараджі П. Генсон
і послизнулася на кульках для медитації.
Так, вибачте, ви гналися за Тараджі?
Так. Тараджі П. Генсон.
Моя пава.
Вона та ще падлюка,
але, на жаль, загинула при падінні.
-Так. -Нумо. Сюди.
У мене є ідеальне місце.
Може…
Зніматимемо тут. Ось тут.
Поруч з моєю бідною, гарненькою дівчинкою Тараджі.
Я так сумую за тобою.
Що ж, усе готово.
До справи?
Розкажіть трохи про ваш процес створення дизайну.
Я сумую за тобою.
Мені дуже шкода!
Гаразд.
Ваша нова колекція. Будемо раді почути про неї.
Тараджі!
Звідки я знала, що в неї померла клята пава?
Це мало бути епічно.
Це було епічно. Це був епічний провал.
-Чому не зупинив мене? -Серйозно?
Так.
Так ніби сьогодні ти хоч раз радилася зі мною.
Це була твоя ідея. Визнай.
Це моя провина.
Це все моя провина.
Усе моє життя тримається на цій роботі, а я все псую.
Дженно, вір мені чи ні, я знаю, що роблю, добре?
Дозволь мені допомогти тобі, ми співпрацюватимемо. Так буде легше.
Добре.
Можеш відповісти.
Усе добре.
Це твоя дівчина?
Колишня. Нещодавно стала колишньою.
Ні. Боже мій.
Ви ж розійшлися не через те, що було між нами.
Боже, будь ласка. Я не зможу жити з цим.
-Боже мій. Ти жартуєш? -Агов. Випустіть мене з цього таксі.
-Що? -Ні. Якщо я якось зашкодила…
Я не з тих дівчат. Я на стороні дівчат. Якби я знала…
Оце ти думки про себе.
По-перше, між нами нічого не було.
Та ні, щось таки було.
Це був дитячий садок. Не сміши.
Садок! Щонайменше старші класи.
По-друге, ми тоді з нею вже розійшлися, тож не хвилюйся.
«На стороні дівчат». Боже мій.
Круто.
Як її звати? Ким працює? Скільки їй?
Її звуть Медісон. Вона балерина. Їй 22.
Звісно ж, їй 22.
Що таке? У чому річ? У тебе є чоловік? Що відбувається?
Я зараз не у стосунках.
Бо чоловіки мого віку
хочуть жінок віку Медісон.
Не знаю. Може, їм просто не потрібні складні жінки.
-Так. -А Медісон проста.
Медісон — мила.
Тому ви й розійшлися. Тобі набридла твоя мила, проста дівчина.
-Я так не казав. -Це мав на увазі.
Твій гострий язик і грубість страшенно тобі не личать.
Відчувається погана енергетика. Так.
Гаразд, ясно.
Знаєш, я тебе терпіти не можу.
-Боже мій! -Так. Це відчуття надзвичайно взаємне.
-Ти підеш? -Так, я звалюю.
-Так. -Гаразд.
Щось в ньому є. Він мене страшенно дратує.
Він знає, чим мені допекти.
Це ж син Дарсі Гейл. Він, мабуть, напівдемон.
Я навіть не можу розізлитися на нього, бо не почуваюся собою.
Я втратила хватку.
Я наче вже не та. Мені важко.
Я дослідила й запропонувала цілу концепцію.
А тепер думаю: «Чи мені це під силу?» Не думаю, що зможу.
Звісно, зможеш.
Усі ми маємо синдром самозванця, але треба копати глибше.
Знайди, що тебе захоплює. Усе вийде.
-Проблема в тому, що він мене захоплює. -Ось це.
-У цьому й проблема. -Треба знайти ще щось.
-Так, що ще? -Ще більше захоплює.
Привіт. Це справді ви?
Боже мій.
Ваш одяг просто неймовірний.
Дякую. Це моя улюблена річ.
-Надзвичайна робота. -Дякую.
-Як вас звати? -Бекка Джей.
Бекка Джей.
Ось моя візитівка. Я тут щотижня, тож заходьте.
-Дякую. -Дякую.
-Що тут у нас? -Щось знайшла?
-Правда? -Мило.
-Дуже гарно. -Супермило.
Відпад.
Ідеально для побачення.
От тільки для побачення потрібен хлопець.
Я якраз хотіла тебе з деким познайомити.
-Ні! -Хто він?
Дженно!
-Не відмовляйся так швидко. -Агов?
Це надійний чоловік. У нього своя винарня.
Bubbles and Brew? Йому 50 років.
-Він знає букви, вміє писати. -Знає букви!
-Він знає букви. -Гаразд.
-Може, навіть кицьколиз. -Ні слова більше.
-Продано. -Продано.
Я не відмовлятимусь від побачень з такими хлопцями.
-Правильно. -Так.
Дженно, це для вас.
Дякую, дівчата.
Будь ласка.
ДЖЕННА
«Вітаю з поверненням. Дуже хочу зустрітися.
З мене кава».
Браян. Козел.
Поговорімо про це?
Звичайно ж, ні, але я хотіла обговорити дещо інше.
Що саме?
Так, я хочу перепросити за те, що засмутила тебе минулої п'ятниці.
Я не засмучений.
-Але був. -Ні, все добре.
Але краще не говорити про особисте життя на роботі.
Згодна.
І я була б дуже вдячна,
якби ти припинив згадувати про те, яка я стара й зла на світ.
Я тебе почув.
Це все почалося з твоєї балаканини про те,
що моє покоління — розпещені засранці.
Це трохи тупо, але… Так. Звісно, я тебе почув.
Тож…
-Мир? -Мир.
Того дня в таксі
ти говорила про те, що від цього дуже залежить твоя кар'єра.
Так, бо це правда.
Це повний відстій. Відстій!
Але я загуглив тебе,
і виявилося, ти якась знаменитість.
І я в цьому не дуже розбираюся.
Чорт. Ти бачив, що я пережила жахливий розрив, вилетіла з роботи
і що вже понад рік я терплю неприємні й жорстокі меми про себе.
-І це все на першій сторінці. -Я сягнула дна.
-Це тобі від того Дна? -Більше жодних особистих питань. Що ж.
Чому тут фото твоєї бабусі? Бо вона нічогенька.
Припини.
Та я жартую. Попалася.
Це Ніна Мей Маккінні,
зірка першого темношкірого фільму «Алілуя» 1929 року.
-Її називали… -Темношкірою Гарбо.
Так. Тобі справді пощастило бути схожою на неї.
Думаєш?
Так, такі самі щоки.
Дякую.
Я просто шаленію від неї. Вона була першопрохідницею і…
Обожнюю старі голлівудські фільми.
Я теж.
Це наче подорож у часі до людей,
які б такого навіть уявити не могли.
Нічого собі.
Серйозно, я не зустрічала нікого, хто б знав хоч щось про Ніну Мей.
Магістр кіно з УПК, пам'ятаєш?
Стало в пригоді.
Дженно, вашу сукню привезли.
Так. Залиште ось там. Дякую.
Переваги моєї роботи.
Так, шоурум надіслав мені цей екземпляр.
-Що скажеш? -Гарно. Особливий привід?
Так, я влаштовую вечірку.
Мої подруги хочуть звести мене з кимось.
То ти в активному пошуку?
Ти теж приходь.
Хочеш, щоб я прийшов?
Приходь до мене. Приводь друзів. Чим більше, тим веселіше.
Тепер ти точно здуріла. Друзів? Ти впевнена?
Так, тепер, коли ми друзі, твої друзі — мої друзі, правда ж?
Це збавить напругу. Обіцяю.
Гаразд. Ми зайдемо.
Чудово.
Я сумую за цими вечірками Дженни,
і це ідеальний спосіб знайти хлопця.
Так, і зараз ми добряче навалимося і станемо розкутіші.
Гаразд.
-Сьогодні це необхідність. -Гаразд.
Гаразд. Біллі, ось. Випий трохи.
-Що? -Смачно.
-Гаразд. -Але що ти туди додала?
Не переймайся цим. Просто пий.
Треба збавити оберти.
-Треба дати жару. -Так, точно.
-Поїхали. -«Міллі Рок». Дзінь-дзінь!
-Піднімайтеся. -Так, усе буде круто.
Гаразд.
-Гей! -Здоров. Як життя?
Як ти?
Мій бро Тім, його пасія Карліта.
-Привіт. -Приємно.
-Вигляд і зачіска — клас. -Дякую. Гарна сукня.
Заходьте. На столі є все для тако, енчилада, коктейлі. Почувайтеся як удома.
То коли прийде наш щасливчик?
Думаю, скоро. Ось-ось прийде, так.
-Ти дещо нервуєш. -Що?
Розслабся. Заспокойся. Усе круто.
Я спокійна. Дуже спокійна. Хіба ні? Гадаєш, я напружена?
Ні, серйозно.
-Це для мене. -Ага.
Добре. Припиніть! Ходімо.
А він красунчик.
Що ж, Еріку, я стільки про тебе чула.
Справді?
Про твої роботи. Чула багато хорошого.
Це він.
Добре.
Поводьтеся як завжди. Гаразд?
-Так. -Будьте собою.
Його звати Джиммі.
-Гаразд? -Авжеж.
-Джиммі. -Добре. Заходь.
-Привіт, Джиммі. -Привіт, Джиммі.
-Подобається? -Ага.
За мене.
Твоя випивка — те, що треба. Мене розносить.
І від тебе теж.
Скажи мені свій знак.
Я — Рак. З тілом танцівниці знак.
Тож ми вирішили використати підвал
для мистекави від бруклінських художників.
Мистекава? Що це?
Це поєднання мистецтва й кави.
Ти тільки уяви. Усі картини створюються кавовими зернами.
-Богом клянуся! Це щось неймовірне. -Це неймовірно.
-Геніально. Кавові зерна! -Клас. Я люблю каву.
Що зазвичай п'єш?
Карамельне мокко лате.
-Лате! -Так!
Обожнюю, але на вівсяному молоці.
Бо потім дупа бітбоксить.
-Боже! -Тільки нікому не кажи.
Так.
Овва.
Еріку! Я щойно дізналася, що ви з Джиммі — американці гаянського походження.
-Та невже? -Так.
Ти був на батьківщині, синку?
Ні, моя родина вже давно в Брукліні.
Бляха.
Дуже шкода, чувак,
бо ти не дізнаєшся про себе,
поки не полежиш на рідній землі.
-Заціни. -Ясно.
-Бам. -Овва.
-Увесь материк. -Африка.
-Круто. Так. -Хто за цим столом темношкірий?
-Ти. -Ваканда.
-Торкнися, чувак. -Налітай.
-Тримай. -Почнімо справжню вечірку.
Чому б ні?
-Візьмеш? -Гаразд.
-Мій пацан! -Дивись, що ти наробив.
Дженно?
Одненька не зашкодить.
-Хтозна. Побачимося. -Дженно!
Спробуймо.
Це як у «Матриці».
-Бачив «Матрицю»? -Звісно.
Синя пігулка, червона, так? Кіану приймає її.
Якого біса?
Овва.
Що ж,
ти коли-небудь була заміжня?
Заручена? Розлучена?
Не зовсім, якщо не враховувати десятирічних стосунків.
А ти?
Ні заручин, ні шлюбів, ні розлучень, нічого такого.
І дітей нема?
О, ні. Наскільки мені відомо.
Гм.
Що «гм»?
Ти з тих людей?
Перепрошую?
Я знаю, ти дивишся на мене й думаєш: «Так, йому 50, неодружений.
З ним точно щось не так».
Ні, я підтримувала розмову. Ти сам це сказав.
Ні, усе гаразд. Просто в тебе був такий тон.
Але це дуже стереотипно, тож…
Ти серйозно?
Чувак, ти взагалі про мистекаву говориш, а їй щось втираєш про стереотипи.
Проблеми, синку?
Більше жодних «синку».
Так.
Гаразд, народ. Нам усім треба охолонути.
Так.
-Бачили? Він клоун. -Вийдемо поговорити, вилупку.
Слухай, братику.
Ми не будемо слухати образи нігера,
одягненого, як хлопчик-модель GAP.
-Так. -Розумієш?
Запхни у свою гавайську сраку…
Дідько! Що в тебе з губою? У тебе губа розпухла, брате.
У тебе алергія.
Це погано. У чомусь були морепродукти?
Боже. Риб'ячий жир у салатній заправці.
О ні. Тобі треба лягти.
У мене в сумці епіпен для Мей Мей.
-Лягай. -Карліта знає, що робити.
Де Карліта? Карліто!
-Ти маєш… -Карліто!
-Боже мій. -Усе гаразд?
У мене серце калатає.
Ось, що було б, якби я тебе віддубасив.
Хочеш, крихітко?
Елоді!
-Можна мені побути наодинці? -Ні!
Карліто, ти пам'ятаєш свого хлопця?
У нього там виникла дуже сильна алергічна реакція.
-Може, хочеш допомогти. -Зараз?
Сьогодні!
Джиммі — це такий чувак, якого ти не стримаєшся і вб'єш,
і тебе виправдають, бо в суді скажуть: «Сам винен».
-Жорстоко. -Боже мій.
Але ти маєш рацію. Той чувак повний придурок.
Коли я почула, що в нього чудові зуби й зір, я задумалася.
Усе жарти та ігри, поки не втратиш зуб.
Так.
Але
чого ти хочеш?
У житті?
Ти знаєш, про що я.
Чого ти хочеш?
Знаєш той фільм з Гретою Гарбо, де вона грає спокусницю?
«Плоть і диявол», 1926 рік.
Знаєш ту сцену з причастям у церкві?
Звісно.
Вона бере чашу, з якої він щойно пив,
і гладить її.
А потім жадібно п'є з того самого місця.
-Це богохульство! -Ще і як богохульство.
Так.
Але це так щиро, розумієш?
Я хочу кохати так палко.
До непристойності.
Розумієш?
Я хочу любити так сильно,
що людям ставало б незручно поруч з нами.
Ось чого я хочу.
Що?
Нічого.
Ні, я розумію.
Я розумію.
Що ж, уже пізно.
Думаю, я вже піду.
Добре.
-Так не піде. -Так не піде?
Ні, так не піде. Хочеш пограти в парчізі?
У слова?
Ти так це називаєш?
Позичиш його?
-То цього ти хочеш? -Так.
Так. Ага.
То цього ти хочеш?
Саме цього я хочу.
Гляньте, який.
Чорт.
Доброго ранку. Я хотів поговорити про…
Еріку. Я знаю, як врятувати «Дарзін».
Розказуй.
Так, я дивилася на плакат, думала про минулу ніч
і нашу спільну любов до старих фільмів.
-Це те, про що ти думаєш? -Так, Еріку. Фільми.
-Гаразд, Дженно, що за ідея? -Ностальгія. Так?
У кожному старому фільмі
я завжди помічаю елемент одягу, за який я готова вбити.
Якийсь халат чи дивовижно пошита сукня,
чи золотий пояс, чи хутряна муфта. І тоді ти думаєш…
«Зараз такого не роблять».
А що як почнуть робити?
Минулих вихідних я зустріла дизайнерку дивовижних робіт,
усі вони натхненні вінтажем.
Її майстерність — на рівні високої моди.
-Так, звучить цікаво. -Гаразд.
Потрібна зачіпка.
У чому крутість, яка фішка? Потрібен крутий інфлюенсер.
-Хто це буде? -Так.
Ремі!
Здуріти. Це Ремі Ма.
Дякую, сонце. Дуже дякую.
Звісно. Усе для тебе. Ти ж знаєш.
-І дякую, Бекко. -Звісно.
Гаразд, мені подобається. Це круто.
-Зробімо це. -Готові?
Почнімо.
-Так? Гаразд. -Так.
Припини.
Підніми ногу.
Так.
Чудово.
Це твій коханець. Побудь трохи такою.
Ось так.
Вони до цього не готові.
Так.
Чемпіонка з шахів.
Ось і вона.
Привіт.
Бачу, у тебе досі той автовідповідач.
Може, нарешті зустрінемося за чашечкою кави?
Я просто хочу поговорити, Дженно.
Гей, Дженно!
Дженно!
Дженно, виходь!
Ось вона. Як справи? Ходімо святкувати!
Що ти робиш?
У мене є шампанське. Давай, виходь.
Відсвяткуймо!
Що ти робиш?
Я прийшов. Я хочу відсвяткувати. Ходімо.
Іди за мною. Зробімо це.
Так, твоя правда. Це неймовірно.
Правда ж?
У нас є шампанське,
яке я ненадовго позичив.
Тому воно й таке смачне.
Ми чудова команда.
Так, я справді думаю, що з цього щось вийде.
Я теж.
Точно! Я казала тобі про Бекку?
Вона погодилася пошити все те, що ми знімали, в обмеженому тиражі.
А ще, не дякуй,
я особисто вмовила десяток інфлюенсерів поширити й взяти участь у шоу.
Я впевнена, це залетить.
Я кажу не лише про роботу.
Так.
Про це. Щодо тієї ночі…
-Не кажи, що це була помилка. -Ні, не помилка.
Помилки так не звучать.
Ви теж не дуже то й мовчали, пане.
Зі зрозумілих причин,
думаю, нам варто залишити це позаду.
Чому?
Мені сказати по буквах? П'ять літер. Починається на «Д».
Годі тобі. Моя мама не керує нами.
Ми можемо почати свою справу.
Ми можемо привласнити цей фільм і модне шоу. Це наші ідеї.
Так, може, це й наші ідеї,
але з них нічого не буде без справжньої компанії, у якій їх можна втілити.
Хоч твоя мама й схиблена нарциска, це підняло її на вершину слави.
Овва! Не думав, що ти коли-небудь будеш її захищати.
Ні, я не захищаю її.
Але моє майбутнє тепер пов'язане з нею.
І яке це майбутнє?
Майбутнє, де буде повага.
Де я прославлю своє ім'я.
І дім, у якому буде щось більше, ніж чотири стіни. Таке майбутнє.
Я поважаю тебе і твої стіни.
Навіщо ти це робиш?
Просто кажу. Я розумію, що добре, а що погано.
Думаю, ти теж.
Я чудово визначаю,
коли позитивні дії ведуть до позитивних результатів.
Гаразд, я тебе зрозумів. Ми в минулому. Це все.
-Бо ми професіонали. -Точно.
-Робимо свою роботу. -Так.
-А не кохаємося. -Так.
Правильно.
Зараз я хочу тебе знищити.
Хочеш роздерти мене?
Стерти з лиця землі.
Доведеться впіймати мене.
По-перше, епіляція.
Це круто.
Я не знав, що старші жінки роблять епіляцію.
Чому ти думав, що в мене там будуть кущі? Скільки мені років, по-твоєму?
Я думав, що з часом ти така: «Що маємо, те маємо».
Що ти здаєшся? Тобі стає начхати.
Не обов'язково здаєшся. Просто залишаєш, як є.
Народитися в 70-х — це не те саме,
що жити тією естетикою.
Я помітила в тебе на грудях якогось нібито кричущого орла.
Кричущий орел.
Що це?
Я не розпізнала, що це за птах.
Насправді це голуб.
То хто такий Отіс?
Отіс — це
мій тато.
Так, мій старий.
Ти ніколи не говорив про тата.
Так, він помер, тож…
Мені шкода.
Ну, його вбили, коли мені було два.
Боже.
Чим дальше, тим гірше. Що сталося?
Ну, звісно, я мало що пам'ятаю,
але він у щось вляпався.
Він жив на вулиці, тож…
Вам з мамою, мабуть, було важко.
Так. Я б не знав. Вона не зовсім відкрита книга на цю тему.
Одного разу я побачив, як вона плаче,
але більше такого не було.
І я не хочу її засмучувати,
тож я намагався зібрати всі частини пазла докупи
і розібратися самому.
Знаєш, я тримаюся осторонь, особливо коли мова йде про батька.
Але так.
Це важко.
Це важко. Але я не знаю.
Може, їй просто бракує батьківського чіпа.
Мені, мабуть, теж.
Ні.
Ні, справді. Моїми дітьми будуть фільми.
Так, я вже собі це уявляю.
Боже.
А якщо серйозно, я думаю про те, щоб зняти фільм про свого тата.
Так?
Про його життя, а не про смерть.
Я хочу вшанувати те, ким він був і, знаєш, його життя. Так.
Це буде неймовірно.
Дякую.
Ти мені подобаєшся.
Я тобі подобаюся?
Твоя дупа.
Мені подобається твоя дупа. Але ти мені подобаєшся.
Боже.
Що сталося з паном Дном?
Ми познайомилися в коледжі. Ми обоє були схиблені на навчанні.
Ми зустрічалися,
і це було так чудово,
а потім ми стали чимось більшим. Розумієш?
Ага.
Зірковою парою.
Ми росли, ставали успішними, і наступне, що я знаю,
промайнуло десять років, і я така: «Стривайте.
Цей дурень забивав мені баки».
Я хотіла більшого.
Чого ще?
Сім'ї.
Розумієш?
Щоб було чим пишатися.
Знаєш, коли все буде сказано й зроблено,
ти матимеш чудову сім'ю.
Так.
По суті, я відмовилася від своєї мрії.
У тебе можуть бути нові мрії.
Так, можуть.
Ці десять років привели тебе до мене.
Ти милий, знаєш таке?
-Боже мій. -Що?
Десять років тому ти робив лабораторні.
-Господи. -І ти мав шафку в школі.
Важливо те, що зараз я чоловік.
Твій чоловік.
Ти мій чоловік? Гадаєш, ти мій чоловік?
Стривай. Хіба ні?
Я б, мабуть, сказала
щось на кшталт
забороненого плоду.
Знаєш, як неслухняний ківі.
Таємнича лохина.
-Заборонений плід. Овва. -Так.
Те, що відбувається між нами, залишається між нами.
Я збережу твій секрет.
Треба було йти в університет для темношкірих.
Кому ти це кажеш?
Але ми можемо відчути цей досвід.
Тоді я б не зустріла Браяна…
То ми тепер називаємо його ім'я?
Я називаю його ім'я.
-Ні. -Браян.
-Замовкни! -Браян.
Ні. Припини.
Чорт.
Привіт!
-Дженна Джонс! -Привіт, кицю!
Я вже кілька тижнів дзвоню тобі.
Справді?
І ти, підозрілий паскуднику. Я завалила твій дірект повідомленнями.
Ми з Сукі разом вчилися в школі до того, як вона стала багатою топмоделлю.
Ти жартуєш.
Хіба ти не знав, що Дженна знає все про мене?
Ні, я не знав.
Так. Ми познайомилися в гримерній журналу Darling.
-Скажи? -Так.
Так.
Чорт забирай.
Боже мій. Це так круто.
-Ні! -Завжди бачила вас разом.
-Ні! -Ні!
-Ні. -Дурниці. Ні!
-Це дослідження… -Дослідження.
-Дослідження? Авжеж. -Для «Дарзін»…
Мило. Дослідження?
Мило. Гаразд.
Але це мило. Я схвалюю.
Не…
Це не до добра.
Аж ніяк.
Вона знає…
Усіх.
Здуріти.
Я впевнена, що ти це вже бачила.
«Король».
Ми наважилися прочитати це заради твого ж блага.
Хочеш почути, що там?
Давай. Спершу погані новини.
-Поганих новин немає. -Поганих новин немає.
Залежить від того, як на це поглянути.
«Це місце — моє найбільше досягнення.
Не власність, а життя, яке я прожив тут з жінкою,
яка зробила його домом».
Здається, хтось за кимось сумує.
Мене не було більше ніж рік, і він жодного разу не дзвонив мені.
-Жах. -Мені треба йти.
-З журналом? -Замовкни.
Починай з останнього абзацу.
Дженно?
Привіт, Дарсі, як ти?
Спробуй угадати, що сталося завдяки моїй геніальності.
Давай.
Гадки не маю.
Спробуй.
Дзвонили з «Нью-Йорк Таймс».
Вони хочуть написати про мене як видавницю геніального журналу,
медіамагнатку.
Дарсі, це дуже круто. Супер.
Питали про «Бездоганну знахідку». Я сказала, що ідея твоя.
Ну, моя й Еріка, так.
Так, вас обох.
Вам чудово вдається працювати разом.
Дякую, що дала мені цей шанс і зробила нас партнерами.
Дякую.
Так, це я зробила, еге ж? Об'єднала вас двох.
Так. У тебе чудові інстинкти.
Так.
Так, він дуже талановитий. Ти маєш пишатися.
Я і пишаюся. Дуже. А ти?
-Я що? -Ти пишаєшся моїм сином?
Так. Я пишаюся роботою, яку ми проробили.
-Авжеж. -Він дуже старається.
Прилив натхнення після отримання диплома.
І догоджає тобі.
Ти, мабуть, знаєш, що Ерік трохи втріскався.
Справді?
Що ж, я ніколи не бачила його таким зосередженим і відданим справі.
Твоя заслуга.
Це не що інше, як хороше домашнє навчання та якісна освіта.
Так, звісно.
Звісно ж, цьому посприяла співпраця
з впливовою жінкою, яка схожа на його матір,
але закінчуй цю срану виставу, Дженно.
Виконання своєї роботи — це чудово.
Але нам не треба, щоб з'явилося щось, що буде вас
відволікати.
Дарсі, обіцяю.
Нас нічого не відволікає.
Чудово.
Завтра «Нью-Йорк Таймс» проведе в нас фотосесію.
Не забувай про головне: під моїм прямим керівництвом
«Дарзін» — лідер серед підписок на модні журнали.
Зрозуміло.
«ДАРЗІН» ПРЕДСТАВЛЯЄ
БЕЗДОГАННА ЗНАХІДКА
МРІЙ
ДІЙ
ТАНЦЮЙ
ВІДКРИВАЙ
НЬЮ-ЙОРК, ЛОНДОН, МІЛАН, ПАРИЖ, ТОКІО
ОФОРМЛЯЙ ПІДПИСКУ!
Так!
Чудова робота.
Дуже добре.
Дякую, мамо. Тобто дякую, Дарсі.
Не думайте, що ми зупинимося на досягнутому.
-Попереду багато роботи. -Звісно.
Пробний період покаже рівень відтоку.
Дуже добре.
До роботи!
ДИНАМІЧНИЙ ДУЕТ «ДАРЗІН»
Це катастрофа.
Ти жартуєш? Ми в «Таймсі».
-Так. -Друкованому.
-Так. -Ти не рада?
Ми надто радіємо. У цьому й проблема. Це безрозсудно.
Наші друзі вже знають.
Чому б нам просто все не розповісти?
Я готовий.
О ні. Чекай. Ти сказав, що готовий?
Так, я готовий.
До чого саме ти готовий?
Чому ти так ускладнюєш?
Це впливає на мою кар'єру.
Ти це розумієш?
Як я оплачую рахунки. Як я живу в цьому світі.
Як мене поважають. Як мене сприймають.
-Це все репу… -Я люблю тебе.
Боже. Що ми робимо?
Я люблю тебе.
Я теж тебе люблю.
Станемо до кола
З друзями навко…
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ МЕЙ МЕЙ
Рада бачити, що ви нарешті вийшли кудись удвох!
І, Еріку, дуже дякую, що підтримав цю витівку.
Цей костюм — це щось.
З днем народження, Мей Мей!
Привіт, Джен.
Познайомся з моїм другом Еріком.
-Привіт, Зорро. -Привіт, Чорний лебедю.
Можна погратися з камерою?
О ні. Ця камера не для іг…
Нічого. Усе добре.
Зробимо круті святкові фотографії?
Хочеш? Давай. Ходімо.
-Уперед. -Ти можеш у це повірити? Я не можу.
Це вчителька балету Мей Мей. Медісон!
-Привіт, як справи? -Як ти?
Добре. Відпочиваю. Не думав, що побачу тебе тут.
-Я знаю. Сюрприз. -Це божевілля.
Скажи?
Чудово.
Усі до стійки.
П'ять, шість, сім, вісім.
Оце так!
Це було справді дивовижно. Боже.
Ще раз. П'ять, шість, сім, вісім.
Якомога вище.
Дівчата, ви молодці. Зустрінемося через п'ять хвилин.
-Бувайте! -Бувайте!
-Вони такі милі. Я не можу. -Чудові.
-Вони молодці. -Ти чудово з ними справляєшся.
-Це справді твоє. -Дякую. Боже мій.
-Є гарні фото? -Привіт! Здається, ми незнайомі.
Я Медісон.
Привіт. Дженна.
Яка з дівчаток твоя?
Я не мама. Я подруга Біллі.
-Ми з Дженною працюємо разом. -Так.
Світ тісний!
Правда ж?
Мені треба йти. У мене репетиція. Була рада тебе бачити.
Взаємно.
Що ж!
Світ тісний!
Розслабся.
Нафотографував її?
Можемо її покликати. Перевдягнути.
Я не знав, що вона буде тут.
-Аякже. -Ти про що?
«Ми працюємо разом». Нічого кращого не придумав?
-Що я мав сказати? -Є купа варіантів.
«Ой. Познайомся з Дженною, коханням мого життя».
-Що ти хотіла почути? -Хоча б так!
Треба бути обережними. Сама казала.
Не використовуй мої слова проти мене. Не смій.
Вас так тягнуло одне до одного.
Не вигадуй.
Було мінімум три обійми. І це на моїх очах.
Тобі треба визначитися.
Визначся.
-Поцілуй мене. Як щодо цього? -Ні… Ну ти що.
-Поцілуй мене. -Це нечесно.
Це нечесно. Я так і думав.
-Чекай, ти йдеш? -Так.
Сварка на дитячій вечірці? Буде не дуже гарно.
Еріку!
Еріку, візьми слухавку. Візьми кляту слухавку.
Браяне?
Ти п'яний?
Так.
Якби я не знала тебе, я б злякалася.
Мені варто боятися?
Це стосується моєї мами.
Вона
померла минулої ночі.
Боже мій. Мені так шкода.
Боже мій.
Відвеземо тебе додому. Ходімо. Я поведу.
Гаразд.
Ти трохи поспав.
Можеш закінчити нагорі.
Ти знаєш, що ти була її улюбленицею?
Сподіваюся, що так.
Скільки в тебе було десятирічних стосунків?
Заходь.
-Браяне, ні. -Заходь. Подивимося фільм.
-Ти не любиш фільми! -Байдуже! Я просто…
Я не хочу сьогодні бути сам.
Не хочу.
Іронічно. Я теж.
Послухай.
Он де ми.
Ти ж знаєш, що я намагався зв'язатися з тобою, так?
Так.
Гарна стаття для «Форбсу».
Були дзвінки, голосові повідомлення та вишукана кава.
Але, схоже, нічого з цього не спрацювало.
-Так, звідки в тебе моя адреса? -Пташечка сказала.
П'ять букв, починається на «Д»?
Демон. Так.
Сказала більше не надсилати подарунків, якщо вони не для неї.
Так, Дарсі — особлива пташка.
Але мені подобається ця робота.
Я бачив тебе у «Нью-Йорк Таймс».
У тебе є причина любити її.
Це натяк, що мені пора йти.
Ти знову в тій паршивій квартирі? Ти ж ненавидиш Бруклін.
Ні! Браяне, ти ненавидиш!
-Ти завжди ненавиділа Бруклін. -Ні, ти ненавидиш Бруклін.
Я його обожнюю.
І, може, для тебе вона паршива, але це дім.
Там є любов.
З сином Дарсі?
Слухай, я думав, моя криза середнього віку була жахливою, але це?
-Дженно… -Ти накидаєшся.
Ні.
Ти накидаєшся, і я не мушу це вислуховувати.
Клянуся, що ні. Я просто кажу правду.
Я знаю тебе краще за всіх.
Ні, Браяне, не знаєш.
І, чесно кажучи, я…
Гадаю, ти ніколи й не знав.
Тримайся.
Ось ваша ранкова кава, чорна.
Дякую. А ви не бачили сьогодні Еріка?
Він вам не сказав?
Він працює вдома над новим монтажем.
О, так. Так, я знаю. Я просто забула.
Дякую.
Я знаю, що це божевілля, тож дякую, що допомагаєте.
Ми ж подруги.
То як ми туди зайдемо?
Я просила тебе не хвилюватися. Я довіряю своєму підкріпленню.
-Ось і вона! -Вона що…
Моя дівчинка.
Вдалося?
Я б сказала, що ти мені винна, але я вірю в кохання.
Натисни «ПХ» і поїдеш у пентхаус.
Іди до котика! Іди до нього!
-Я справді це роблю? -Саме так.
-Я зроблю це. Господи. -Глибокий вдих. Ти впораєшся!
Уперед.
Овва.
Я дивачка?
Ти смілива.
Пробратися в лігво Дарсі. Овва.
То ти ховатимешся тут і не говоритимеш зі мною?
Ти ж хотіла мене приховати.
Вибач.
Побачивши тебе з Медісон,
я налякалася.
Тоді ти, вона і діти. Це…
Я не могла на це дивитися.
Ну ти що.
Гратися з дітьми і хотіти їх — це різні речі. Ти це знаєш.
Так. Ясно.
Чому не кажеш, як побігла до колишнього?
Бачив, як ви гуляли під дощем.
Я хотів зайти до тебе, але це неважливо.
Це було не те, що ти подумав.
Я не змагатимусь з твоїм минулим.
Він мені не здався.
-Невже? -Ні!
І не потрібен той світ.
А який потрібен? Скажи, бо я заплутався!
Той, у якому я зараз.
Де я не показуюсь? Цей світ тобі потрібен?
Ні! Ось цей світ,
де я займаюся роботою, яку люблю, з чоловіком,
якого люблю.
З чоловіком, якого любиш.
Так.
У тебе тремтять губи.
Чому ти завжди бачиш мене наскрізь?
Можеш дати мені трохи пожити?
Може, ти мене трохи знаєш. Трохи.
-Зовсім трохи? -Трохи.
Як давно ви двоє трахаєтеся в моєму домі?
Це все після чи до того, як я попросила тебе триматися подалі від мого сина?
-Що ти зробила? -О, так. Так, Еріку.
У дорослих жінок була розмова про тебе,
і зараз вони будуть говорити,
тож я пропоную тобі або мовчати, або йти до своєї кімнати.
Цікаво, як я дізналася?
Я відчула.
Я тебе ввічливо попросила,
а ти пообіцяла.
Я обіцяла не відволікатися.
Зачекай. То це правда?
І ти нічого мені не сказала?
Не втручайся.
Дженно, ти серйозно?
Я обіцяла тобі, що не буде ніяких відволікань чи проблем, і їх немає.
Ми чудово працюємо разом. Цифри не дадуть збрехати!
Ти брешеш.
Ти брешеш, підкрадаєшся, обманюєш,
і ти завжди такою була.
Не знаю, чому я дивуюся.
Ти хвора.
З тобою явно щось не так, якщо в мене вже немає з ким трахатися,
а ти перемкнулася на мого сина.
-Ні. -Ні?
Ми закохалися.
Добре.
Якщо тебе затуманило сексом і ти ще не зрозуміла,
тебе звільнено.
Не звільняй її, бо я піду.
Ні, ти не можеш звільнитися.
Ти не можеш нехтувати усіма жертвами, на які я пішла заради тебе.
Ти нічим не допомогла!
Не піднімай на мене голос.
Ти не повернешся в офіс.
Речі доставлять тобі додому.
-Дарсі. -Забирайся.
Еріку?
Забирайся геть з мого дому!
Тобі має бути соромно, сучко.
З усіх людей.
Вона не особлива.
ВІТАЄМО НА 125-Й ВУЛИЦІ
ТЕМНОШКІРА ГАРБО
Готовий?
ПОШУКИ ОТІСА
Так добре?
-Так. -«Пошуки Отіса», дубль перший.
Привіт, Е. Це Дженна. З Новим роком!
Знаєш, я просто подумала, якщо ти не проти,
ми могли б відновити зв'язок.
Привіт, незнайомцю.
Привіт.
Давно не бачилися.
Так.
Маєш чудовий вигляд.
Крута зачіска.
Дякую.
Нова зачіска. Нова ти. Круто.
Ти теж гарний.
Дякую.
Чула, ти пішов з «Дарзін».
Так, я пішов.
Мене взяли на роботу в Гарлемі.
І нещодавно я отримав грант на документалку
про мого батька, тож…
-Господи, Еріку. -Так.
-Вітаю. Це неймовірно. -Дякую.
Твоя мама, мабуть, не в захваті, але я дуже рада за тебе.
Так, це не її справа.
Я чув, що ти викладаєш.
Я отримала курс моди та кіно в Колумбії.
Я думаю, це моє покликання.
Овва, це чудово. Гаразд, професорко Дженно.
Так.
Нам треба поговорити.
Невеличкий спойлер.
Це твоє?
Це ми. Він наш.
Прошу, скажи щось.
Оце так. Добре.
Тебе послала моя мама?
Що? Ні. Еріку, ні. Ні.
У вас точно не було розмови «дорослих жінок»?
Вона не знає.
Еріку, я прийшла розповісти тобі. Я здивована так само, як і ти.
Справді?
Що означає «справді»? Ми цього не планували.
Ні. Звісно, ні.
Гаразд, слухай, мені від тебе взагалі нічого не потрібно.
Я знаю, ти не хочеш дітей, тож усе добре.
Не треба казати мені, чого я хочу.
Будь ласка, не роби цього.
Гаразд, тоді розкажи мені, бо я пам'ятаю, як ти казав:
«У мене немає гена батьківства.
Мої фільми будуть моїми дітьми». Пам'ятаєш?
Ти записувала розмову? Репетирувала ці слова перед зустріччю?
Не репетирувала. Я запам'ятала їх, бо це було важливо для мене.
Ти зараз дуже багато вивалила на мене.
Було б краще, якби я не розповіла?
Ні, я цього не казав. Прошу, не перекручуй мої слова.
Ну, твоя реакція не зовсім втішна.
Я давно тебе не бачив.
І впродовж наших стосунків ти приховувала все, що було між нами.
Ти запросила мене сюди. Я не очікував.
Думав, ми розслабимося, усе обговоримо.
А ти кажеш, що я стану татом?
І я не маю права голосу.
Ти прийняла рішення. Намагаєшся контролювати мою реакцію.
Я не хочу контролювати тебе.
Я намагаюся контролювати не тебе, а себе.
І ні, тобі не треба робити ніякий вибір.
Мені потрібна клята хвилинка. Вибач.
У тебе був час, а тепер мені треба подумати.
Я не хочу кричати на вагітну жінку,
тому прошу мене вибачити.
Сонечко, послухай.
Не турбуйся про набір ваги, бо мама важила 110 кілограмів,
а ти важила лише три.
Твій тато брав мене у ресторан,
і я їла не один раз, а шість.
І коли настав час народжувати тебе,
довелося взути черевики твого татка, бо мої ноги розпухли.
Слухай, я можу приїхати й допомогти тобі.
Тобі потрібна допомога.
Було б чудово, мамо. Дякую.
Щось чутно від нашого тата?
Ні. Нічого з того часу, як я йому сказала.
Я дам йому час. Я застала його зненацька.
Сонечко, навіть не думай виправдовувати його.
-Так. -Для танго потрібні двоє, так?
-Ти ж не сама це зробила. -Не починай.
Ти не сама завагітніла.
Це може бути подушка, яку я надіслала.
Гаразд. Зачекай.
Я мала величезну подушку, коли носила тебе.
Тільки тоді я могла хоч трохи поспати,
бо ти так витанцьовувала у моєму животі.
Цілу ніч я думала: «Господи!»
Привіт, Дженно.
Вибач, що я так без попередження,
але особливі обставини вимагають радикальних заходів.
Я сіла на пральну машину, щоб почалися перейми.
Це не подушка, мамо. Можна я передзвоню?
Гаразд. Люблю тебе.
Добре, бувай.
Дарсі, чого ти хочеш?
Ти перевершила себе, Дженно. Зробила з мене бабусю.
Не можу сказати, що я в ту мить думала про тебе…
Я бачила статтю
про жінок, що займаються саморуйнуванням.
Так, гадаю, статті про матерів-нарцисок також є,
але кого це хвилює?
Ти зробила ніс?
Ти плануєш тут жити? Виховувати тут мого внука?
Може, годі вже?
-Добре. -Я більше не граю в ці ігри.
Добре. Цей документальний фільм, який знімає Ерік, це була твоя ідея?
Ні. Він хоче зробити це для себе.
-Він має право знати свою історію. -Я маю право не розповідати.
Можливо.
Може, тепер, коли ти мама, ти зрозумієш.
Можливо.
Я була в зовсім іншому становищі,
ніж ти, коли народила Еріка.
Мої батьки ненавиділи його батька.
Усе в ньому.
Ненавиділи його оточення. Думали, що я була…
надто молода.
А так і було.
Але я кохала його.
І я хотіла нашого сина.
О, і Ерік був найкрасивішою дитиною.
А коли його батька вбили…
мої батьки не прийшли на похорон.
Тож з того часу ми лише удвох.
-Мені дуже шкода. -Не смій мене жаліти.
Я стала сильнішою.
І мою жагу реалізувати себе як матір я перенаправила у кар'єрний ріст,
бо я мала боротися заради нього.
Я мала виховати сина.
Свого сина.
Я не знаю, чия це карма,
але твій шлях вражає.
Але я не робитиму, як мої батьки.
Я замкну це коло.
Подобається це нам чи ні, тепер ми сім'я.
Привіт.
Кого я бачу?
Пташечки нащебетали. Я здогадався.
Хто тобі сказав?
Угадай.
О, і це хлопчик. Твоя дупа підказала.
Якого біса?
У нас буде дитина.
Ти знаєш, що я не готовий.
Я молодий, але моя мама народила ще молодшою,
і ти досі для мене дуже важлива.
Я не хочу це пропустити.
Дженно Джонс.
Мабуть, не пропустиш.
Гаразд.
Тут усе добре.
Гадаю, це вказує на те,
що у вас буде здоровенький хлопчик.
-Боже мій. -Йов.
-Я залишу вас. -Дякую.
Вітаю.
Дякую.
Отакої. Це божевілля.
Уявляєш?
Ми це зробили.
Авжеж.
Нічого собі.
То
що ти думаєш про ім'я Отіс?
Овва.
Знаєш, я мало знав про батька, але мій син знатиме про мене все.
Звісно.
Але в Отіса буде й моє прізвище.
Згода. Мені подобається.
-Так? -Так.
Отіс Джонс Гілл. Два прізвища.
-Звучить, як якась рок-зірка. -Так. Я татко.
Мені подобається. Гаразд.
Ледь не забув.
-Що це? -Це тест на батьківство.
Так. Це для моєї мами.
Що?
Від Дарсі.
Я жартую.
Ти мало не помер. Ледь не вбила тебе.
Два квитки на її гало-вечірку.
Складеш компанію?
Звісно.
Утру носа твоїй мамі.
КОРОЛІВСЬКЕ ПОВСТАННЯ «ДАРЗІН» ГАЛА 2022
Ти така щаслива.
Я знаю.
Боже.
Вітаю на гала-вечірці від «Дарзін».
Підніміть свої келихи.
За ще один повний неперевершеності рік.
Це восьма щорічна гала-вечірка «Дарзін»
і ваш найвдаліший рік.
Як відчуття?
Думки підказують, що королева
задоволена.
Дженно Джонс.
Ми спостерігали ваше блискуче повернення.
Повне емоцій.
Прокоментуєте?
Я б не назвала це поверненням.
Я б назвала це бездоганною знахідкою.
КІНЕЦЬ
У ПАМ'ЯТЬ ПРО МЕТЬЮ
Переклад субтитрів: Дмитро Коваль