Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MADRID, ESPANJA
HARO, ESPANJA
ARANJUEZ, ESPANJA
ALBANY, YHDYSVALLAT
URUBAMBA, PERU
BUGUILLOS, ESPANJA
BARCELONA, ESPANJA
THE POPE: ANSWERS
VATIKAANI
Huomenta. Kuinka voit?
-Hyvinkö? -Hyvin.
-Hyvin, yhä elossa. -Hyvä.
Huomenta, teidän pyhyytenne. Voitteko hyvin?
Kuinka voit?
Bruno, haluatko kahvia?
Join jo. Kiitos.
Nämä keksit ovat hyviä. Maista.
Kahvi on hyvää täällä.
ROOMA, ITALIA
Kelloni on yhä Kolumbian ajassa. Kello on siellä kuusi aamulla.
-Huomenta. -Hei.
-Kuinka voitte? -Hei.
-Hei.
Hei.
Kuinka kaikki voivat?
Hei.
Jutellaan.
Oletteko Roomassa ensi kertaa?
-Kyllä. -Joo.
-Niin minäkin. -Kaikkiko?
Lensin ensi kertaa.
-Oikeastiko? -Niinkö? Miltä tuntui?
Minua ei jännittänyt. Nautin pilvien näkemisestä…
Nautin siitä todella.
Jännittääkö teitä? Mitkä fiilikset?
Tämä on oudoin asia, minkä olen tehnyt.
Mutta olen innoissani. Minulla on hänelle miljoona kysymystä.
Joo.
Ehkä paavi voi vastata kysymyksiimme,
ja auttaa meitä ymmärtämään kirkon toimia.
Oletteko uskovaisia?
-Kyllä. -Kyllä.
-Minä en.
En minäkään.
-Olen muslimi. -Okei.
Se, että ette usko Jumalaan,
mutta että voitte silti jutella hänelle, on siistiä.
Heitä on vain 60.
Taisit unohtaa kuvan… Kiitos.
Juttelen paavi Franciscusin kanssa.
Kyse ei ole kenen tahansa kanssa puhumisesta.
Hänen ympärillään on paljon symboliikkaa. Tämä on iso juttu.
Hän on pomojen pomo. Hän on kaiken yläpuolella.
-Niin. -Pääjehu.
Pääjehu, tosiaan!
Tunnen vastuuta.
Kysymykseni voivat auttaa muita.
Se on suuri vastuu.
On varmaan paljon protokollaa, ennenkuin hän astuu sisään.
Mielessäni on kaksi vaihtoehtoa. Tämä voi olla intiimi tilanne,
koska tämä paavi on…
-Liberaalimpi. -Niin, mutta toisaalta kaftaani…
Tämä paavi on rennompi.
Hän ei ole niin tiukka. Hän ei välitä protokollasta.
Bruno, otetaan tämä. Se on sotilaille paluumatkallamme.
Selvä.
Haluan vielä yhden.
-Hän on kitsas. Auta minua saamaan yksi. -Kyllä.
En ole ainoa, jota jännittää. Kaikkia jännittää.
-Saammeko ottaa kuvan paavin kanssa? -Kyllä.
-Lopussa… -Kyllä.
-Onko se kaukana? -Noin 20 minuutin päässä.
-20 minuutinko? -Kyllä.
Se on likainen.
Mutta Rooma on uniikki.
Voin piristää sinua, jos haluat. Seison tuolla ja…
Kun hän saapuu, sano olevasi räppäri,
-ja räppää hänelle. -Joo.
Olemme perillä kahden minuutin päästä.
Hyvää työtä.
-Kiitos. -Kymmenen pistettä.
-He tulevat. -Kuinka lähellä he ovat?
Koko poliisi on heidän käytössään.
Luksushissi! Kuinka modernia!
Voi ei.
Hei.
Buongiorno.
Onpa hiljaista.
Kuoliko joku?
-Hei. -Kuinka voitte?
Tervetuloa. Odotimme sinua.
Niin!
-Tervetuloa. Kuinka voitte? -Hyvin.
Todella hyvin.
Ette ole 50-vuotiaita.
Ette ole kuolleita. Puhun teinien kanssa.
-Kuinka voitte? -Hei.
Kuinka voitte? Saanko suukottaa?
Toki.
Kaksi pusua maksaa enemmän.
-Kätellään. -Hei.
Senegalissa tervehditään näin.
-Näinkö? -Näin.
-Hei. -Hei.
-Mukava tavata.
-Hei. Kuinka voitte? -Hei.
-Ilo on minun puolellani.
-Hei, kuinka voitte? Hyvinkö? -En pahemmin.
Mukava tavata, sir.
Mukava tavata.
Hei.
Nämä nuoret ovat liian hyväkäytöksisiä.
-Niin olemme. -Meitä jännittää.
Niin.
Mitä vielä! Minua pitäisi jännitää.
-Meitä jännitti tapaaminen. -Jännitys vei energianne.
-Juuri niin! -Minäpä lähden.
Ei, me vain puhuimme.
Niin.
Noin.
Hyvä.
-Mikä polvessasi on vialla? -Siinä on ongelma.
Mutta olen pystynyt kävelemään viimeiset kolme päivää.
Miten matkanne sujui?
Hyvin. Rooma on kovin kaunis.
-Niin on. -Tulitte siis puhumaan paaville.
Kyllä.
Eikö se ole tylsää?
-Ei. -Ei.
Se on oikeastaan kiinnostavaa.
Okei, aloitetaan.
-Miten aloitamme? Kuka aloittaa? -Kuka on terävin?
Minä aloitan.
Haluan kysyä henkilökohtaisen kysymyksen. Oletko listalla?
Millä listalla?
Palkkalistalla. Yleensä saa rahaa, kun on osa yhtiötä.
-Palkkaa mistä? -Työstä.
En saa palkkaa. Kun tarvitsen rahaa, lainaan sitä.
En saa palkkaa. Mutta en ole huolissani, koska syön ilmaiseksi.
Kaikki on ilmaista?
Minulle siellä, missä asun. Jos minulla on kalliita menoja,
yritän olla vaivaamatta Pyhää istuinta, ja pyydän muilta apua.
Mutta yleensä elämäntyylini on vaatimaton.
Kuin keski-alaluokkaisen työläisen elämäntyyli.
Kun huomaan, että sosiaalinen järjestö tarvitsee apua…
Kuulin taannoin, että Papua-Uusi-Guineassa tarvittiin uusi koulu.
Henkilö sanoi epäröivänsä, voiko minulta pyytää rahaa.
Sanoin: "Totta kai voit. Kaikki varastavat täältä rahaa.
Tiedän mistä voin varastaa. Lähetän ne sinulle."
Mitä tarkoitan tuolla?
Kun näen jonkun tarvitsevan apua, pyydän johdossa olevalta henkilöltä rahaa.
Halusin kysyä, onko sinulla puhelinta.
-Kännykkää. -Ei ole.
-Entä sosiaalista mediaa? -Ei.
Twitter-tili on.
Sihteerit hoitavat sen.
Minulla ei ole puhelinta.
Sain yhden kun olin piispa, 30 vuotta sitten.
Se oli kuin kenkä. Näin iso.
En ajatellut käyttäväni sitä, mutta minua vaadittiin soittamaan.
Soitin siskolleni ja palautin sen.
Olen vähän vanhanaikainen.
Mutta ymmärrän, että kaikilla on puhelin.
Voin sanoa rehellisesti,
että yritän kommunikoida hyvin.
Tämä tapaaminen on tapa pysyä yhteydessä.
-Kaipaatko perhettäsi? -Tietysti!
Joo.
Joskus sunnuntaisin he lounastavat yhdessä,
syövät pastaa tai grillaavat. Mutta mitä voin tehdä?
Niin.
Me viisi olimme hyvin läheisiä…
Kolme lähti. Kaksi on jäljellä.
Anteeksi, voinko sinutella teitä?
-Toki. -Käykö se? Okei.
Uskon kirkon haluavan hyvää,
edistävän itsensä kehitystä ja niin edelleen…
Mutta koen,
että ihmiset ovat pettyneitä kirkkoon, eivät Jumalaan.
Olen ateisti tai agnostikko, mutta kunnioitan uskovaisia.
Perheeni on uskovainen. Tai olivat.
Siellä mistä olen kotoisin, ihmiset eivät käy kirkossa enää.
Se on vanhanaikaista.
Halusin kysyä, mitä mieltä olet.
Ottaen huomioon asemasi, mitä mieltä olet?
On totta, että erityisesti suurissa kaupungeissa
on alettu erkaantua kirkosta.
Se tahraa uskottavuutta jollain tavalla.
Silloin on uskottava, kun on itse mukana.
Esimerkiksi, muutama päivä sitten eräs nunna murhattiin Haitilla.
Hän oli asunut Haitilla 20 vuotta.
Hän organisoi ja piti huolta kaduilla asuvista lapsista.
Se nunna oli kaikkien mielestä mahtava,
koska hän laittoi itsensä vaaraan.
Jos aitoutta ei ole, kirkko ruostuu.
Se ruostuu, koska siitä tulee mukavien ihmisten kerho,
jotka hoitavat uskonnolliset vastuunsa, mutta eivät uskalla mennä lähiöihin.
Tämä on jutun juju. Kun todellisuutta seuraa keskeltä,
silloin sulkeutuu huomaamattakin. Yksi, kaksi, kolme.
Silloin todellisuus karkaa ja menetät otteen siitä.
Todellisuuden näkee lähiöissä.
Lähiöissä oppii, mitä kansan epäoikeudenmukaisuus on.
Kun sanon "lähiö",
puhun köyhyyden lisäksi kulttuurillisista, eksistentiaalisista seuduista.
Miksi uskot sen tapahtuvan?
Miksi jotkut haluavat edetä kirkon sisällä?
Se on inhimillinen ilmiö. Me kaikki…
Kaikki haluavat tuntea olonsa mukavaksi.
Kun pappi unohtaa olevansa lauman johtaja,
ja hänestä tulee osavaltion kirkonmies…
Haluan korostaa tätä seikkaa.
-Kerron vain. Tämä ei ole neuvo. -Selvä.
Me kaikki voimme muuttaa rakenteita, jos olemme hyväntahtoisia.
Historian suuret vallankumoukselliset muuttivat rakenteita.
Kuinka voin auttaa? Missä tahansa.
-Mitä minun kannattaisi hoitaa? -Varmaan tiiliskivet.
-Khadim, mitä sinä teet? -Teen siitä paksumpaa.
Haluan ripustaa kaikki kuvat tälle narulle.
Onko sinulla kuvia Intiasta?
On, paljonkin. Näytän ne.
Vein valmistujaisjuttuni Intiaan.
Pukeuduin ja otin kuvia isovanhempieni kanssa.
Se oli erityistä. Se oli myös iso juttu heille,
koska naisten koulutus on tärkeä asia.
Vanhempani ovat maahanmuuttajia, kuten sinunkin.
Olen kotoisin Bostonista, mutta vanhempani ovat Intiasta.
He matkustivat maapallon halki,
jotta saisin ne mahdollisuudet, joita minulla oli.
Yliopistoon meneminen, mahdollisuus lääkikseen,
oikeuksien saaminen naisena…
Sain sen kaiken siksi, että vanhempani lähtivät kotimaastaan.
Koska olen maahanmuuttajien lapsi, olen myös kokenut rasismia.
Halusin tietää, oletko sinäkin kokenut sitä.
En ole kokenut rasismia. Oikeastaan päinvastoin.
Argentiinassa otettiin maahanmuuttajat vastaan. Heitä tarvittiin.
Argentiinan väkiluku on noin 46 miljoonaa tällä hetkellä.
Noin 600 000 heistä ovat alkuperäisasukkaita.
Joten suurin osa väestöstä on maahanmuuttajia. Se on mahtavaa.
Kulttuurien sekoitus. Se on ollut hyväksi. Halusitko sanoa jotain?
Olen kotoisin Senegalista.
Veljeni tuli Espanjaan lautalla ollessaan 14-vuotias.
Joten 14-vuotias poika vietti kahdeksan päivää
keskellä merta pakolaislautalla,
tietämättä, mitä kaikkea odottaa.
Hän toivoi pääsevänsä perille ja saavansa hyvän elämän.
Mutta oikea matka alkaa vasta perille päästyä.
Ongelmat alkavat silloin.
Kun tuntee itsensä erilaiseksi, kun poliisi pysäyttää kadulla,
kun nukkuu kadulla,
kun tuntee olevansa eksyksissä, koska muut kutsuvat erilaiseksi.
Mielestäni on surullista, että passi määrittää tulevaisuuden.
Maahanmuuton tuottamat ongelmat tulee ottaa tosissaan.
Maahanmuuttajat tulee toivottaa tervetulleiksi
ja edistää heidän kotiutumistaan.
Näitä miehiä ja naisia käytetään hyväksi,
ja sitten he lähtevät matkaan lautalla,
ilman takuuta selviytymisestä. Heitä kidutetaan,
heidän rahansa viedään,
ja sitten heidän käsketään lähteä tiettynä iltana.
He näkevät lautan rannalle päästyään.
Jos he eivät lähde, heidät ammutaan.
Tätä tapahtuu tälläkin hetkellä Euroopan rajoilla.
Joskus virkavalta lähettää maahanmuuttajat takaisin.
En mainitse tiettyjä Euroopan maita
ettei tule ongelmia.
Mutta niiden pienet kylät ovat melkein tyhjiä.
Kyliä, joissa asuu vain 20 vanhusta. Koskemattomia peltoja…
Ne maat käyvät läpi niin sanottua väestön talvea.
Valtiot, joiden keskimääräinen ikä on 46, eivät vastaanota maahanmuuttajia.
He vanhenevat.
Eikö se ole mielestäsi egoistista?
"He ovat tervetulleita vain silloin, kun tarvitsen heitä."
Sellainen ajattelutapa on hyväksikäyttöä.
"Käytän sinua. En toivota sinua tervetulleeksi sisaruksena."
Sellainen ajattelu on hyväksikäyttöä. Siinä näkyy orjuuden varjo.
Maahanmuuttajat nähdään orjina.
Huonon maahanmuuttopolitiikan takana seisoo kolonialismi.
Se on epä-integraatiopolitiikkaa. Suvaitsevaisuutta on jonkin verran.
Mutta niin kauan, kun valtiot eivät tavoita integraatiota,
maahanmuutto-ongelmaa ei tulla ratkaisemaan kunnolla.
Olen sitä mieltä, että Yhdysvalloissa ja muualla
maahanmuutto ja rasismi menevät käsi kädessä.
Suurimmalla osalla valkoisista maahanmuuttajista Yhdysvalloissa
on paljon oikeuksia. Heillä on hyvä elämä.
Mutta ei-valkoisilla maahanmuuttajilla
ei ole samoja oikeuksia.
Sanon tämän kunnioituksella.
On kuin olisi olemassa ensimmäisen ja toisen luokan maahanmuuttajia.
Ukrainasta sotaa paenneet
toivotetaan lämpimästi tervetulleiksi, mikä on hyvä asia.
Mutta afrikkalaiset
torjutaan, tai heidät yritetään lähettää takaisin.
Maahanmuutto-ongelmaa ei ole ratkaistu. Se on vakava asia.
Mainitsit kolonisaation.
Kirkolla on keskeinen osa kolonisaatiossa.
Ainakin Latinalaisessa Amerikassa. Puhuimme rasismista,
ja kirkkomme esittää Jeesuksen ja Marian valkoisina ihmisinä,
vaikka he eivät selvästikään olleet. Eikö se ole ristiriitaista?
Mielestäni on ristiriitaista olla hyväksymättä omaa historiaa.
Kirkko on käynyt läpi mainitsemasi vaiheet.
Mutta me kaikki kuulumme yhteiskuntaan, maahan ja kulttuuriin, joilla on historia.
Joskus oman menneisyyden hyväksyminen on vaikeaa.
Se voi olla noloa.
Yhtenäisyys on erityisen vaikeaa kristityille, jopa Vatikaanissa.
Näen siellä hengellistä maallisuutta.
Olen pyytänyt Herraa puhdistamaan sen hitaasti, mutta vuotoja on kaikkialla.
Kaikkialla.
Kirkon uudistuksen tulisi tapahtua sisältä käsin.
Kirkon tulisi jatkaa uudistumista aina. Vaatimukset muuttuvat kulttuurin kanssa.
Esimerkiksi orjuus. Kirkko ei puuttunut asiaan,
koska kulttuuri oli sellainen siihen aikaan.
Kukaan ei puhu orjuudesta nykyään samalla tavalla.
Mutta kirkko ei ole tietämätön. Kun sanon "kirkko", tarkoitan kristittyjä.
He tietävät, että orjuutta on yhtä paljon kuin ennenkin, mutta se on erilaista.
Esimerkiksi työtä hakeva nainen.
Hänelle sanotaan: "Tämä sopii sinulle, rouva.
Yksitoistatuntinen työ, 600 euroa kuukaudessa."
"Mutta eihän tällä elä."
"Se on sinun ongelmasi. Hakijoita riittää."
Se on modernia markkinaorjuutta.
Tai nainen, joka ei saa tulla raskaaksi,
koska muuten hän saisi heti potkut.
Sekin on orjuutta. Siinä riistetään oikeus tulla äidiksi.
Kirkkoihmisten, kristittyjen, tulisi tuomita
kaikenlainen moderni orjuus.
Olen kotoisin Ecuadorista. Synnyin siellä.
Kun olin kolmevuotias, perheeni muutti Sevilleen, Espanjaan.
Jouduin kokemaan kiusaamista ja rasismia.
Anteeksi.
-Tämä on minulle herkkä aihe. -Ei hätää.
Kiitos.
Joten… Sen läpi käyminen
aiheutti minulle masennuksen.
Vartalokuvani muuttui myös huonoksi,
mikä johti bulimiaan.
Minulla oli itsemurha-ajatuksia.
Uskoni romahti kokonaan.
Nyt etsin onnellisuutta ja haluan päästää irti menneisyydestäni.
Evankelinen kirkko auttoi minua paljon,
mutta käyn myös terapiassa.
Haluaisin kysyä, oletko onnellinen, ja että oletko kokenut yksinäisyyttä.
Uskon kaikkien kokeneen yksinäisyyttä. Minä ainakin olen.
Kun on yksinäinen, tekisi mitä tahansa hullua jotta se loppuisi.
Yksinäisyys on kuin elämän talvi.
Kun sää on niin sanotusti pilvinen,
silloin ei muuteta suuntaa. Ei koskaan. "Olen väärässä. En voi hyvin."
Silloin odotetaan talven loppuvan,
ja sen jälkeen mietitään muutosta.
Puhuminen auttaa paljon.
Ja se, että ympärillä on ihmisiä, jotka välittävät, kuten vanhemmat.
Joskus se voi olla pastori, tai ystävä.
On hyvä, että on joku kehen luottaa. Mutta oma kokemukseni on se,
että elämäni synkimmätkin hetket johtivat johonkin hyvään.
Ja olen kokenut kauheita asioita.
Mutta kun elämä antaa mahdollisuuden,
ja kun Jumala suo kyvyn hyväksyä vastoinkäymiset,
ne kokemukset voivat olla hedelmällisiä.
Myrsky on näköjään alkamassa. Katsokaa.
Mitä tapahtuu?
Joskus elämä tuntuu samalta. Ensin on rauhallista,
ja sitten tulee myrsky, jonka jälkeen on aivan ihmeissään.
-Kuinka vanha olet? -Mitä?
-Kuinka vanha olet? -Olen 22-vuotias.
-Olet nuori. -Olen 22.
-Mitä opiskelet? -Meikkialaa.
-Soitan sinulle, kun haluan komistua. -Mikä ettei.
On varmaan muita, jotka haluavat puhua.
He halusivat. Heillä oli kädet ylhäällä.
Olen kotoisin Santiago del Esterosta, työväen naapurustosta.
Olen katolinen. Käyn kappelin tilaisuuksissa.
Sen lisäksi olen feministi.
Olen osa organisaatiota "Katoliset naiset päätösvallan puolesta".
Vuonna 2019, kun opetin katekismusta,
aborttikeskustelu oli meneillään. Eräs asia ei käynyt järkeen.
Miksi kirkko halusi estää naisten oikeuden?
Mielestäni Jeesus olisi naisten puolella.
Hän ei tuomitsisi samoin kuin jumalanpalvelukset.
Tunnen ihmisiä, jotka ovat tehneet abortin.
Sen sijaan, että ihmiset opettaisivat evankeliumia,
he osoittelevat ja haukkuvat murhaajiksi.
Mutta kirkkoon mennään Jumalan rakkauden ja ilosanoman perässä.
Haluaisin antaa teille erään asian.
Tämän omistaminen
ja sen repussa kantaminen on ollut…
Anteeksi.
Se on ollut rankka kokemus.
Nyt pitelen sitä ylpeydellä.
Haluan antaa sen teille kunnioituksella.
Kiitos.
Puhuit abortin tekevän naisen
teon hyväksymisestä.
Sanon papeille aina,
että kun katuva ihminen lähestyy heitä…
Koska abortti jättää syvät jäljet naiseen…
Neuvon heitä olemaan armollisia, kuten Jeesus.
Jeesus hyväksyy kaikki.
Ei väliä, kuinka paljon syntiä on tehnyt, tai vaikka kaikki hylkäisivät,
koska Herra ei jätä yksin.
Mutta aborttia tulisi tarkastella tieteellisesti
ja suorasukaisesti.
Alkiokehityskirjojen mukaan, kun hedelmöittymisestä on mennyt kuukausi,
DNA on järjestäytynyt ja elimet ovat muodostuneet.
Täten kyse ei ole pelkistä soluista,
vaan ihmiselämästä.
Joten tämän aiheen eettinen kysymys on seuraava:
Onko oikein päättää ihmiselämä ongelman ratkaisemiseksi?
Silloin mennään lääkäriin.
Onko oikein maksaa toiselle
ihmiselämän päättämisestä ongelman ratkaisemiseksi?
Jotkin seikat vaikeuttavat asioita,
ja voivat tehdä synnytyksestä lähes mahdotonta.
Psykologisesta näkökulmasta. Ymmärrän sen.
Mutta on olemassa todellisuus. Abortti on olemassa.
Uskon, etteivät naiset tee sitä päätöstä helposti.
"Teenpä tästä abortin.
Ihan sama. Ongelma ratkaistu." Se on tietoinen päätös.
Ne naiset puhuvat Jumalalle. Mitä heille tulee tehdä?
Mitä kirkon tulee tehdä? Tuleeko meidän osoitella sormiamme?
-"Olette murhaajia." -Ei.
Tuleeko meidän pysyä heidän vierellään ja auttaa heitä päättämään?
Tuleeko meidän tukea heitä?
Huolimatta siitä, tekevätkö he abortin vai eivät.
Haluan sanoa, että koen samoja asioita, mutta toiselta kannalta.
Lauantaisin käyn aborttiklinikoiden ovilla
juttelemassa sisään meneville tytöille.
Kysyn heiltä mitä he tarvitsevat, tai miksi he tekivät sen päätöksen.
Usein he tekevät sen siksi,
että he pelkäävät vanhempien potkivan heidät ulos.
"En voi jatkaa opintojani. Minulla ei ole rahaa. Olen peloissani.
Minulla on jo liikaa lapsia."
Jos ongelmaan voi löytää ratkaisun,
he eivät tee aborttia. Olen nähnyt sen monesti.
En niin usein, kuin mitä haluaisin.
En ole kuullut naisesta,
joka olisi katunut sitä, että antoi lapselle mahdollisuuden elää.
Kristittyjen mielestä elämä on lahja. Ja ateistit…
Jos he eivät usko ikuiseen elämään, miten he voivat riistää lapsen elämän?
En yllytä jokaista tyttöä tekemään aborttia vain siksi,
että pidän tätä ylläni.
Käyn kirkon tilaisuuksissa kuten sinäkin.
Mutta tuen naisten päätöksiä.
Sinua ympäröivät naiset, jotka ovat tehneet abortin.
Etkö huomaa abortin aiheuttamaa tuskaa?
Olen evankelinen kristitty, mutta pidän siitä, mitä María sanoi.
Että hän menee juttelemaan heille, mutta ei pakota mihinkään.
Kuten pastori… Anteeksi, ei pastori…
Paavi Franciscus sanoi, että ihmiset tulee ottaa vastaan.
Pahoilla teoilla ei ole väliä,
koska Herra ottaa aina avosylin vastaan.
Se ei tarkoita, etteikö tuntisi syyllisyyttä. Abortti on valinta.
Olet vapaa valitsemaan mitä haluat.
Mutta miten voi olla vapaa, jos joku tuomitsee päätökset?
En ole tuominnut ketään.
Sanon mielipiteeni. Olen äiti, ja rehellisesti,
Marían tarina tulee shokkina. Ajattelin sitä joskus,
mutta ne eivät ole tilanteita… Kun valitsee abortin,
se on viimeinen vaihtoehto.
Kyse ei ole vain lapsen ruokkimisesta ja siitä, että on talo pään päällä.
Kaikki eivät ole valmiita kasvattamaan lasta.
Heidän ympäristönsä, heidän elämänsä…
Lopputuloksena on aina lapsi, jota ei haluttu.
Kärsin paljon raskauteni aikana,
koska tyttäreni isä jätti minut.
Myös isäni käänsi selkänsä minulle.
Joten kyse ei ole vain siitä, mitä kohdussa on. Se tunne on kauhea.
Yhteiskunta ja ihmiset hylkäävät. Koko maailma romahtaa.
Ja kaiken lisäksi vastuu lisääntyy.
Sanomasi tapaukset eivät lopu, mutta naiset tulevat kuolemaan.
Feministiliike…
Eikö se voisi keskittyä naisten tarpeisiin, jotta he voisivat jatkaa?
Toki.
-Naisiin, jotka haluavat. -Niin.
Sen sijaan että keskityttäisiin turvallisiin, ja ilmaisiin abortteihin,
voitaisiin keskittyä naisiin, jotka haluavat äideiksi.
Mielestäni abortti on julkisen terveydenhuollon ongelma.
Se vaikeuttaa naisten elämiä, joten…
En ole abortin puolella. En halua niiden tapahtuvan.
Mutta en halua rankaista siitä, kun se tapahtuu.
Sitä on tapahtunut kauan ja niin tulee jatkumaan.
Vaikka siitä rankaistaan,
vain etuoikeutetut naiset voivat tehdä sen.
Rikkaat naiset.
Kuka kärsii pahimmista seurauksista?
Syrjäseutujen naiset.
Naiset jotka käyttävät henkaria tai neulontapuikkoa
vaginaansa tehdäkseen abortin. Ja luultavasti kuolevat sen vuoksi.
Toisaalta,
on outoa,että tämä väittely keskittyy naisten syyttelyyn.
Jos joku päättää tehdä abortin,
heitä tulee tukea. Joku vertasi heitä jopa palkkamurhaajiin.
Abortin tekeviä naisia verrattiin ihmisiin, jotka palkkaavat murhaajan.
-Se on liian yksitoikkoista. -Niin.
On kiinnostavaa, kuinka tunteellisia olette. Kiitän teitä siitä.
Kyseessä ei ole matemaattinen tehtävä, vaan ihmisiä koskeva ongelma.
Vahvimmat argumenttinne perustuvat siihen faktaan.
En tarkoita sitä, että olette liian herkkiä,
vaan sitä, että tunnette tämän ongelman sydämissänne.
Abortin tekevää naista ei tule jättää yksin.
Hän teki päätöksen tehdä abortin.
Meidän ei tulisi tuomita häntä helvettiin tai hylätä häntä.
Meidän tulee pysyä hänen vierellään. Mutta meidän tulee pysyä rehellisinä.
Tukeminen on yksi asia, mutta teon perusteleminen on toinen.
Haluaisin ottaa puheeksi
kirkon näkökulman instituutiona.
En halua yleistää, mutta aiheissa kuten tässä
esiintyy paljon tekopyhyyttä.
Yleensä sanotaan, että oikeutta elää tulee suojella,
se on synti… Mutta kun kyse on muista seikoista…
Esimerkiksi kirkon pederastia.
Monet kirkkoihmiset torjuvat uhrit
tai ovat pahoinpitelijän puolella.
Elämä ei olekaan niin tärkeä. Olen Juan Cuatrecasas.
Kävin Opus Dei -koulun Bilbaossa.
Lukukautena 2008-2009,
kun olin 11-12 -vuotias,
numeraari seksuaalisesti pahoinpiteli minut.
Ja sitten…
Anteeksi.
Ei hätää, älä huoli.
Ilmaise itseäsi kuten haluat. Itke, jos siltä tuntuu.
Ei hätää, poika.
Se mies sai tuomion.
Ensin hänet tuomittiin 11 vuoden vankeuteen.
Mutta syistä, joita en mainitse,
koska ne olivat kyseenalaisia, tuomio lyhennettiin kahteen vuoteen.
Siksi hän ei mennyt vankilaan.
Ja hän ei…
Hän sai silti jatkaa opettamista.
Voinko antaa sinulle kirjeen?
Tämä kirje…
Tämä on vastaus isälleni.
Koska isäni…
Vuonna 2014 isäni päätti kirjoittaa sinulle kirjeen
ja pyytää tukeasi.
Ehkä et muista sitä. Voin näyttää sen.
Kyllä.
Tämä on vastauksesi.
Saitko vastauksen uskonopin seurakunnalta?
Kyllä.
Lähetin sen sinne.
Sen jälkeen…
Kiitos.
…kun saimme kirjeen, seuraavana vuonna
se koulu,
Opus Dei, sai toisen kirjeen
uskonopin seurakunnalta.
Siinä sanottiin, että tutkinta tulee lopettaa
ja opettajan maine palauttaa.
Kysymykseni on siis ilmiselvä.
Miksi he tekivät sen päätöksen?
Nyt kun lopullinen päätös on tehty,
ja faktat ovat tiedossa,
muuttaako kirkko kantaansa,
tai korjaako se uskonopin päätöksen,
joka tehtiin aiemmin?
Alaikäisten pahoinpitelyä ei hyväksytä.
Ainakaan kirkossa. Muussa tapauksessa
kumoan hyväksynnän automaattisesti.
En hyväksy sitä koskaan.
Alaikäisten pahoinpitely on vakava asia.
Ei vain kirkossa, vaan kaikkialla.
Kirkossa tuho on yhä suurempi.
Paikassa, jossa ihmisiä pitäisi suojella.
On ihmisiä, jotka tuhoavat. Pahoinpitelijä tuhoaa lapsen.
Jos kyseessä on kirkon ihminen, se tekopyhyys ja kaksoiselämä on valtava.
Kiitos, että raportoit hänestä. Se vaatii rohkeutta.
Se ei ole helppoa.
Sosiaalinen muovaaminen on vahvaa.
Joskus raportoijaa syytetään kunnianloukkauksesta.
Sitä tapahtuu.
En pidä siitä, että tuomio oli lyhyt.
Tavallaan se tuntuu johdonmukaiselta, tavallaan ei.
Mutta nyt kun lopullinen päätös on tehty,
haluaisin tutkia tapausta uudelleen.
Annan sanani.
Olet varmaan tietoinen siitä, että alemmissa asemissa on pappeja,
jotka ovat pahoja ihmisiä.
Siitä ei voi kiistellä. He ovat pahoja ihmisiä.
On mahdollista, että huonoja ihmisiä on.
Siksi käytäntöni on puhdistaa.
Jos joku tekee jotain väärin, heistä täytyy raportoida.
Kyseessä on nollatoleranssi. Se on kirkon käytäntö.
Kun perheen sisällä tapahtuu pahoinpitelyä, sitä yleensä piilotellaan.
Kyse on 42-50 prosentista.
Sen piilottelu on yhä tapa.
Kirkolla oli aina tapana tehdä niin,
kunnes tajuttiin, että se on väärin.
En voi sanoin kuvailla empatiaa, jota tunnen pahoinpitelyn uhria kohtaan,
mutta se sattuu kovasti.
Oletko koskaan puhunut papille tai piispalle,
joka on tuomittu, tai jonka tiedät pahoinpidelleen jonkun?
Olen.
Mikä on mielipiteesi?
Olen nähnyt kaikenlaista. Jotkut kieltävät kaiken,
jopa todisteet… He eivät hetkahda.
Olen myös nähnyt katuvia ihmisiä,
jotka kantavat katumusta aina mukanaan.
Olen puhunut muutamille. Olen jopa antanut tuomion.
Mielestäni se ei ole ratkaisu,
että sanot avaavasi tapauksen.
Se ei ole demokraattista tai reilua.
Hänen täytyi tulla tänne, jotta sanoisit että asia ratkaistaan.
Entä muut, jotka eivät voi tulla?
Tämä ei ala tänään. Työ alkoi vuosia sitten.
Olemme olleet selkeitä siitä. Olemme kouluttaneet pappisseminaareja,
olemme rankaisseet pahoinpiteleviä pappeja ja jopa maallikoita.
Me uurastamme. Se on jo käynnissä. Se ei ala tänään vain siksi,
että olette täällä.
Mutta pahoinpitely jatkuu.
Sitä tapahtuu valitettavasti kaikkialla. Kirkko yrittää estää
pappeja ja nunnia pahoinpitelemästä. Uskon, että olemme nykyään
esimerkki pahoinpitelyä vastaan käymisestä.
Pappeja on vankiloissa kaikkialla.
Mielestäni asian eteen ei tehdä tarpeeksi, ottaen huomioon, että uhrit
joutuvat odottamaan vastausta vuosia, ja yksin.
Jos olisin pahoinpitelevä pappi, koko instituutio olisi tukenani.
Mutta jos olisin uhri, joutuisin seistä oikeuden edessä yksin.
Miten siis voit sanoa, että asian eteen tehdään tarpeeksi?
Vahvistat käytäntöä, joka on todettu turhaksi.
Kun levitämme tietoa siitä,
että kirkon hierarkia on tätä mieltä,
pahoinpitelyn uhri ei ole enää yksin.
Koska levitämme sanomaa siitä, että olemme heidän puolellaan.
Kun kirkossa on korruptoituneita ryhmiä,
kuten se, joka pahoinpiteli häntä, on vaikeaa tuntea
kirkon tuki, koska he ovat antaneet pahoinpitelyn tapahtua.
Mutta meidän on pidettävä kirkko hyvällä tiellä.
En sano, että toimemme ratkaisee ongelman kokonaan,
koska se on ihmiskunnan ongelma, ihmiskunnan rappeutumista.
Se on vakava yhteiskunnallinen ongelma. Kirkon tulisi astua esiin ja sanoa:
"Näin on tapahtunut valvontamme alla, ja nämä päätökset olemme tehneet.
Tämä on polkumme."
Se ei ehkä ole paras polku,
mutta levitämme tietoa. Se on pääasia.
-Nytkö? -Ei.
-Oletko varma? -En.
-Nytkö? -Joo.
Eikä.
-Harjaa hiuksesi. -Joo.
Näin käy, kun käy suihkussa illalla.
Onko ei-binäärinen henkilö tuttu?
Kyllä.
Niinkö? Kiva.
Siltä varalta ettei joku tiedä… Ei-binäärinen henkilö
ei ole mies eikä nainen, ainakaan täysin.
Eikä koko ajan. Se voi vaihdella. Olen Celia, ja olen ei-binäärinen.
Olen myös kristitty.
Joskus on vaikeaa elää molempia samaan aikaan.
Halusin kysyä, onko kirkossa mielestäsi tilaa
transihmisille, ei-binäärisille tai LGBT-henkilöille yleensä.
Jokainen ihminen on Jumalan lapsi.
Jumala ei hylkää ketään. Jumala on isä.
Minulla ei ole oikeutta sysätä ketään pois kirkosta.
Tehtäväni on ottaa kaikki vastaan.
Kirkko ei voi sulkea oviaan keneltäkään.
Mitä mieltä olet kirkon jäsenistä, tai papeista, jotka levittävät vihaa
ja käyttävät Raamattua vihan tukemiseen?
He lukevat Raamattua ja sanovat: "Minä en hylji sinua, vaan Raamattu."
En jaksa enää sanoa, ettei se ollut Jeesuksen sanoma.
Ne ihmiset ovat soluttautujia.
He käyttävät kirkkoa henkilökohtaisiin haluihinsa,
omiin ahdasmielisyyksiinsä.
Se on yksi osa kirkon korruptiota.
Ne ahdasmieliset ideologiat…
Syvällä sisimmässään ne ihmiset elävät ristiriitaista elämää.
He tuomitsevat muut, koska he eivät hyväksy omia virheitään.
Yleisesti sanoen tuomitsevat ihmiset ovat epäjohdonmukaisia.
Heidän sisällään on jotain. He tuntevat vapautta tuomitessaan,
mutta heidän täytyisi tarkastella omaa syyllisyyttään. Sinä päivänä,
kun kirkko menettää universaalisuutensa… Sokeat, kuurot, hyvät, pahat…
kaikki… Silloin kirkko ei ole enää kirkko. Kaikilla on paikka.
Minulla on samanlainen kysymys.
Olen feministi kirkossani, jonka osa olen.
Olisinko parempi kristitty, jos en olisi feministi?
Feministi-sana on peräisin adjektiivista. Minua kiinnostavat substantiivit.
Kulttuuristamme on tullut adjektiivikulttuuri. Teemme kaikesta
suhteellista adjektiivien kautta. Adjektiiveja ei kasteta,
vaan substantiivit, ihmiset kastetaan. Uskon ihmisiin.
Voisitko kuvitella naisen asemassasi?
Naiset ovat osa kirkon toimia ja me tuemme sitä,
joten mikä pidättelee naista pääsemästä asemaasi?
Oletan, että voit kuvitella sen.
Tuossa piilee teologinen ongelma.
Kirkon muodostaa kaksi virtausta. Kaksi periaatetta.
Papisto on miehille.
Äidillisellä puolella, joka on paljon tärkeämpi, ovat naiset.
Naiset edistyvät oman kutsumuksensa vuoksi,
eivätkä papiston machismon vuoksi.
Muuten naiset poistettaisiin.
Naisilla on tehtävä kirkossa, koska kirkko itsessään on naispuolinen.
Kirkko on yleensä naispuolinen kielissä, joissa on kieliopillinen sukupuoli,
Kirkko on vaimo, Kristuksen vaimo. Se ei ole aviomies.
Kristus on aviomies. Se on uskomme.
Naisia tulee edistää. Vatikaanin varakuvernööri on nainen.
-Niin on. -Naiset hoitavat talousasiat.
Joten nainen ei voisi olla pappi?
Ei, koska, se kuuluu papistolle.
Naisten edistyksen halusi takana… Älä suutu.
En suutu.
Noudatat machismoa,
koska se, ettei nainen voi olla pappi, häiritsee sinua.
Niin, koska voimme tehdä kaikkea muuta.
Opetamme katekismia…
Sinua vaivaa asia, jota ei voi tapahtua dogmaattisesti.
Naisilta vietäisiin heidän paras etunsa. Kirkko…
En tarkoita sitä, että naisilta vietäisiin heidän roolinsa,
vaan että jokainen rooli olisi mahdollinen.
Silloin ei olisi alkuperäisyyttä. Tämä on tärkeä dogmaattinen asia.
Se ei vähennä naisen asemaa. Vastakohtaisesti, se vahvistaa sitä,
minne he kuuluvat. Pappina oleminen ei ole parempaa kuin pappina olematta oleminen.
Kunnioitan ideoita, mutta niitä ei voi toteuttaa.
-Se ei kuulu kirkon uskoon. -…kirkon uskoon.
Eikä se ole alentavaa.
Kirkossa naiset ovat hyvin tärkeitä.
Tiedätkö, mikä Tinder on?
En tiedä.
Minua hävettää. Tunnen itseni vanhanaikaiseksi.
Se on mobiilisovellus, jolla voi tavata uusia ihmisiä
ja päätyä parisuhteeseen.
Kyse on suurimmalta osin seksistä, mutta sitä kautta voi tavata ihmisiä.
Tapasin kumppanini niin. Laitoin itsestäni kuvia
ja kuvailin itseäni. Sitten me loimme yhteyden,
ja siten tapasimme.
Minä en…
Puhelimeni… Ei näin. Nykyään käytetään normaaleja puhelimia.
Oletko halunnut parisuhdetta?
-Halunnut mitä? -Parisuhdetta.
Olin parisuhteessa ennen kuin liityin papistoon.
Niinkö?
Mutta valitsin selibaatin.
Mitä mieltä olet Tinderistä?
En tiedä. On normaalia, että ihmiset tapaavat toisensa.
Mitä mieltä olet sen vaikutuksista nuoriin?
Hassu juttu. Se, että nuoret haluavat tavata toisensa, on hyvä asia.
Ihailen nuorissa rajojen puutetta.
Tarkoitan sitä hyvällä.
On olemassa perheen rajat, valtion rajat, ehkä uskonnolliset rajatkin.
Mutta ylitätte ne ihmisinä. Yksi nuorten suurimmista eduista
on "Kristoffer Kolumbus -kompleksi".
Haluatte tutkia tuntematonta, haluatte puskea pidemmällle ja ottaa riskejä.
Se on hyväksi, koska se myös opettaa,
että ideologiset näkemykset ovat suhteellisia,
olivat ne sitten peräisin yhteisöstä tai kirkosta.
-Minun vuoroni. -Toki.
Olen Alejandra. Luon seksuaalista sisältöä aikuisille.
Teen sitä livenä netissä. Minulla on tietokone ja tarvikkeeni,
ja menen nettiin. Minulla on nettisivut, joka toimii sosiaalisena verkostona,
jonne laitan videoita, jotka myyn. Kaikki toimii sosiaalisessa mediassa.
Tiedätkö tällaisesta?
Minusta se on hyväksi kommunikaation kehitykselle.
Kommunikaatiotavat suojelevat kommunikaatiota itseään.
Ne pitävät sitä pystyssä.
Kommunikointi sosiaalisen median kautta pitäisi tapahtua kahden ihmisen välillä.
Kyse on suhteesta. Varsinkin kun sitä käytetään töissä,
mutta myös kommunikointiin. Mutta meidän tulisi erottaa
sosiaalisen median rikkaudet ja tekojen eettisyys,
riippuen siitä millaista etiikkaa harjoitat.
Jos esimerkiksi myy huumeita netissä,
silloin vahingoittaa nuoria ja edistää rikollisuutta.
Jos käyttää nettiä rikosten järjestäytymiseen,
se on epäeettistä. Sosiaalisen median eettisyys perustuu sen käyttötapaan.
Yleensä minulla on tietty määrä jäseniä.
He pyytävät tiettyjä asioita, ei aina seksuaalisia.
Joskus se on hyvin seksuaalista.
Esimerkiksi alusvaatteita, tai tietynlaisia videoita,
mutta loppujen lopuksi minä päätän mitä teen ja mitä en.
Jos en pidä siitä mitä minulta pyydetään, en tee sitä.
Pidän siitä, että voit päättää omat rajasi.
Porno on haitallista, koska se kohtelee ihmisiä objekteina.
Toinen ihminen käskee sinua tekemään jotain,
kuin olisit objekti.
En ole varma, tiedätkö miten se vahingoittaa sinua.
Porno vahingoittaa myös sen katsojia.
Puhun seksuaalisesta puolesta. Se vahingoittaa heitä.
Tämä on tieteellinen fakta. Seksin aikana
erittyy hormoneja,
jotka muodostavat siteen ihmisten välille. Jos siis harrastaa seksiä
tuntemattoman kanssa näytön läpi,
silloin luo siteen näyttöön tai itseensä, kun masturboi.
Eristät itsesi maailmalta keskittyäksesi näyttöön.
Olen kristitty, joten mielestäni kehoni on Pyhän Hengen temppeli.
Vahingoitat kehoasi.
Mielestäni porno tuhoaa ihmisen.
Olen todella sitä mieltä.
Se on ainoa riippuvuus, johon suhtaudutaan samoin kuin huume-
tai alkoholiriippuvuuteen ilman minkään aineen nauttimista.
Porno alentaa ihmistä.
Se ei edistä kasvua.
Porno alentaa ihmiskuntaa.
Mainitsit huumeet. Huumeetkin ovat pahasta.
Pornoriippuvaiset ihmiset
ovat tilassa, joka ei anna heidän kasvaa.
Minulla on kysymys. Esiintyykö töissäsi väkivaltaa?
Verkkosivuilla on tiukat säännöt sen suhteen.
Jotkut ihmiset haluavat nähdä esimerkiksi verta,
mutta sitä ei sallita. Silloin saa estot
ja profiili ilmoitetaan. Sitten ei voi enää tehdä profiilia.
Tunnetko olosi turvalliseksi ja mukavaksi?
Täysin. Kun laitan kameran, meikit
ja tekoripset päälle, tunnen oloni diivaksi.
Mutta omasin tietynlaisen hahmon. Olin ujo ennen.
En olisi voinut puhua teille näin.
Minua olisi pelottanut.
Joten se, että voi omata julkisen hahmon roolin…
Profiilini ovat julkisia…
Sen avulla otin haltuun oman kehoni ja luonteeni.
-Olen itsevarmempi mielipiteistäni. -Joo.
Onko itsetyydytys sinusta väärin?
Mielestäni se eristää ihmisiä
-muista ihmisistä. -Ja oikeasta elämästä.
Niin. Koska silloin ei tarvitse toista ihmistä saadakseen nautintoa.
Mielestäni itsetyydytys ja porno ovat hyvin vahingollisia.
Niiden kautta päätyy hitaasti koloon, josta on vaikea päästä pois.
Etkö tunne ketään, jonka mielestä itsetyydytys on hyvä juttu,
hyödyksi? Sanoit nähneesi ihmisten kärsivän pornosta
ja itsetyydytyksestä… Onko sinulla esimerkkejä?
Hyviä esimerkkejäkö?
-Nautit ilosta ja seksuaalisuudesta. -Seksuaalisuudesta.
Uskon, että suurin osa ihmisistä on itsetyydyttänyt teininä.
Haluaisin mainita erään seikan,
joka estää meitä eksymästä väittelyn labyrinttiin.
Seksi on yksi Jumalan antamista lahjoista ihmisille.
Seksuaalinen ilmaisu on rikkaus.
Se mikä haittaa vapaata seksuaalista ilmaisua
haittaa myös ihmisiä. Se haittaa sen rikkautta.
Seksillä on oma dynamiikkansa. Se on olemassa syystä. Se on rakkauden ilmaisu.
Se on seksin ydin.
Mikä tahansa sysää pois siitä,
tai puskee toiseen suuntaan, haittaa seksiä.
Joskus ihmiset tunnustavat syntinsä sanoen: "Olen tehnyt jotain likaista."
Jotain seksuaalista. He voisivat sanoa: "Käsittelin seksuaalisuutta huonosti.
Otin itseni toisen rakastamisen sijaan."
Seksi on hyvin alkukantaisessa vaiheessa katekismuksessa.
Kristityillä ei ole aina ollut kypsää suhtautumista seksiin.
Se on yksi Jumalan kauniista teoista.
Puhun tästä hyvin suoraan,
koska en häpeä kehoani.
Minulla on kumppani. Seksi hänen kanssaan ei ole sama asia kuin itsetyydytys.
Otan huomioon sen, mistä pidän.
Jos en tiedä mistä pidän, miten haluan minuun koskettavan,
miten voin selittää sen toiselle? Pitäisikö minun vain olettaa?
Tämä työ auttoi minua syventymään itseeni,
oppimaan tuntemaan itseni,
ja ilman syyllisyyttä tai pelkoa. Pidän työstäni.
Sanoit, että meitä kohdellaan objekteina. Niin on aina tehty,
mutta nyt tienaan siitä rahaa. Tämä on paras työ mitä olen tehnyt.
On vapauttavaa olla kotona. Olen siellä äitinä.
Aamusta iltaan,
tyttäreni tietää, että äiti on kotona. Olen avuksi kotona.
En ole se poissaoleva äiti, joka olin,
kun olin töissä aamukahdeksasta iltakymmeneen.
Yhtenä kuukautena en nähnyt tytärtäni hereillä kertaakaan.
Tämä työ tuo minulle siis paljon vapautta.
Se on yksi parhaista töistä jota olen tehnyt,
koska kommunikoin muiden kanssa ja voin olla oma itseni.
Mennään nukkumaan.
Nyt nukkumaan, rakas. Olen ylpeä. Teit sen!
Noin, valmista.
Vuosi on melkein lopussa. Enää ei tarvitse nousta aikaisin!
Ei niin, eikä nimenhuutoa!
-Oletko valmis menemään uuteen kouluun? -Joo.
-Piditkö siitä, mitä näytin? -Joo.
Rakastan sinua.
Nuku hyvin, rakas. Rakastan sinua.
Sammutan valot.
Menitkö juhliin? Miten meni?
Tätinikö? Hyvin, siellä oli hauskaa.
Missä ne olivat?
Tontilla, joka… Se ei tuntunut Madridilta.
Se oli maalla.
Oliko José siellä?
-Oli. -Niinkö?
Oliko hän juhlissa?
Hän on käynyt siellä ennenkin.
Jumala, auta. Jumala, auta minua pikaisesti.
Kunnia Isälle, Pojalle ja Pyhälle Hengelle.
Nyt, aina ja iänkaikkisesti. Aamen.
Lauletaan iloisesti Pyhän Paimenen äänellä. Kiitetään Jumalaa,
joka on valo ja tie.
Herra, rukoilen vanhempieni puolesta. Siunaa heitä.
Katekumeenien, katekistien,
koko kirkkosi puolesta, Herra. Kärsivien ihmisten puolesta
ja niiden, jotka eivät tunne sinua. Kaikkien ihmisten puolesta, Herra.
Olen María. Olen kuudesta lapsesta vanhin.
Perheeni on kristillinen.
Kristus on aina ollut perheen keskellä.
Olen seurannut vanhempieni uskoa lapsesta saakka. Vaihtoehtoa ei ollut.
Kuulumme neokatekumenaaliseen liikkeeseen.
Lauantaisin on ehtoollinen.
"Vaikka et haluaisi mennä niin menet, koska asut talossani."
Nyt olen tarpeeksi vanha valitakseni toisen tien.
Olen nähnyt Jumalan olemassaolon.
En tiedä onko tämä hyvä vai ei,
mutta katson kaikkea uskon näkökulmasta.
Kirkko otti minut vastaan rakkaudella silloinkin, kun en rakastanut itseäni.
Mielestäni kaikki aiheet joista keskustelimme ovat tärkeitä,
koska ne vaikuttavat meihin.
Mutta huomaan
uskon vähentyneen.
Mielestäni…
Ei sillä, että tämä kaikki olisi turhaa,
mutta Herran rakkauden tunteminen riittää minulle.
En tarvitse…
Ymmärrän aborttia haluavan naisen tuskan.
Ymmärrän maahanmuuttajan tuskan.
Ymmärrän hylätyksi tuntevan ihmisen tuskan.
Mutta kaikki on toissijaista, jos tuntee Jumalan rakkauden.
Tuska tuo lähemmäksi Kristusta. Se tekee onnelliseksi.
Ympärilläni on ihmisiä, jotka käyvät kirkossa,
mutta en näe todellista uskoa.
He käyvät jumalanpalveluksessa,
he uskovat Jumalaan, mutta vain harva uskoo oikeasti,
tai elää elämäänsä uskon kautta.
En tiedä…
Uskontunnustuksesi koskettaa minua, koska vaatii rohkeutta
sanoa mitä sanoit tässä tapaamisessa.
Se on hyvä asia. Kiitos tunnustuksestasi.
Pidän siitä, että kerroit omasta kokemuksestasi.
Uskon omaaminen on hyvin arvollista.
Mutta kun puhuit,
minulle tuli halu sanoa jotain, minkä Jeesus sanoi Pietarille.
Mitä hän sanoi? "Pietari… Paholainen antoi luvan
seuloa sinut kuin vehnän." Matkasi ei ole lopussa.
Uskontiesi jatkuu.
Usko on todistettu, kun se on aitoa.
En halua säikäyttää…
En ollenkaan.
Mutta valmistaudu koetteluun. Jatka samaan malliin,
mutta älä pelästy, kun koetus tulee vastaan.
Koska Jumala piileksii synkkinä aikoina.
Ihmiset, jotka eivät usko…
Olen nähnyt ihmisten elämien romahtavan. Se järkyttää.
Niin. Se on harmillista.
On kauheaa, etteivät he pysty…
Usko ei tee tehtäväänsä. Ja usko ei petä.
Jos luottaa uskoon… Usko on kuin ankkuri.
Jos sen heittää rantaan, voi vetää köydestä ja päästä perille.
Mutta ankkuri pysyy paikallaan.
Usko ei koskaan petä.
Kuinka vanha olet?
Kaksikymmentä.
Sinulla on hyvä elämä edessäsi.
Jatka taistelua ja anna Jumalan seuloa sinut.
-Kiitos. -Kiitos.
Olen Lucía. Olen 25-vuotias ja kotoisin Perusta.
Vuosia sitten olin nunna. Olin katolinen, oikein uskovainen.
Uskoni oli aina peräisin rakkaudesta, rehellisyydestä,
rehellisestä etsinnästä…
Jumalan etsinnästä ja ihmisten tavoittelusta.
Minulla on ollut läheinen suhde kipuun. On vieläkin.
En ole enää katolinen enkä uskovainen.
En tiedä mitä on olemassa. Olen nyt rauhallisempi.
Rauhallisempi ja onnellisempi.
Meiltä kysyttiin olemmeko käyneet Roomassa.
Minä kävin muutama vuosi sitten.
Muistan sen päivän hyvin. Olin Sikstuksen kappelissa
käymässä Vatikaanissa hengellisellä matkalla.
Kävin Lourdesissa ja Fatimassa.
Mutta sinä päivänä minulla oli uskonkriisejä.
Kirkossa on seksuaalisen hyväksikäytön lisäksi psykologista hyväksikäyttöä.
Uskonnollinen opetus perustuu psykologiseen pahoinpitelyyn.
Minua opetettiin paikassa, jossa kiellettiin perheen tapaaminen.
En saanut puhua muille.
Tekstarit, sähköpostit ja puhelut olivat valvottuja.
En saanut käsiini tietoa. En voinut mennä ulos.
Yritin taistella uskoni puolesta kaikin tavoin.
Lopuksi saavuin Roomaan, Vatikaaniin, ja asia selkeni.
Tajusin, ettei tässä ollut järkeä. Halusin rakkautta,
halusin ihmiskontaktia. Haluan lievittää heidän kärsimystään.
Eikä siinä ole mielestäni järkeä rikkaassa ja vallanomaisessa paikassa.
On helppoa puhua kärsimyksestä
ja köyhyydestä sun muusta, kun on siellä.
Olin kokenut rakkautta monin tavoin.
Mutta kun erosin kirkosta ja lopetin uskomasta,
löysin aidompaa rakkautta.
Joten olen aina miettinyt tätä:
Mitä rakkaus merkitsee kirkolle?
Mitä rakkaus tarkoittaa uskonnollisessa mielessä,
kun Jumala perustuu väkivaltaan?
Okei. Kuule…
Aidot kirkot ovat syrjäseuduilla.
Keskustassa on hyviä ja pyhiä ihmisiä,
mutta myös korruptiota. Se tulee huomioida.
Kirkkoa on vahingoitettu paljon.
Myös kirkon jäseniä.
Se mitä sanoit vallan hyväksikäytöstä on totta.
Olen kuullut monia kokemuksia. Olen myös aloittanut tutkimuksia.
Luostareita, joissa hyväksikäytettiin valtaa.
Nunnia, jotka eivät voineet soittaa perheelleen.
Kuten sanoit: täydellinen eristys. Vallan hyväksikäyttöä.
Kun on sellaisessa tilanteessa mistä puhuit,
ja uskon sinua. Valitettavasti sitä tapahtuu kirkossa.
Kun on sellaisessa tilanteessa, rohkein teko on paeta.
Ottaa etäisyyttä ja "Teltta pystyyn, Israel".
Se on korruptoitunut paikka. Sellainen luostari epäinhimillistää minua.
Palaan alkuun. Etsin ihmisyyttä juuristani.
Se ei ole skandaali minulle. Mutta faktat ovat faktoja.
En yritä vakuuttaa sinua. Kunnioitan sinua.
Mutta näen sinussa monien ihmisen tuskan.
Ihmisten, jotka ovat kärsineet kirkon takia.
Kyse ei ole tuskasta.
Se oli paras asia, mitä minulle on tapahtunut.
Tietysti. Selviydyit tilanteesta,
jossa olit psykologinen ja eettinen vanki.
Pelastit henkesi, mutta elämäsi ei ole ohi.
Se jatkuu, ja vaikka et huomaisi, niin joku on kanssasi.
Joku on kanssasi.
Anna heidän olla kanssasi, vaikka et kiinnittäisi heihin huomiota.
Mutta voisin antaa neuvon.
Varmista, ettet jää ideologioiden loukkuun.
Ole täysin oma itsesi.
Älä ole idologian orja.
Valitse mielipiteesi ja tavoittele johdonmukaista elämää.
Yhteneväisiä ajatuksia, tunteita, tekoja…
mielesi kieltä, sydämesi kieltä
ja käsiesi kieltä.
Olet hyvissä käsissä. Jatka matkaa. Sanon tämän ystävällisesti.
-Niin tulkitsinkin. -Jatka matkaa.
Kiitos kaikille. Olette kaikki olleet rohkeita ja rehellisiä,
ja pidin siitä, koska jokainen ilmaisi oman luonteensa.
Ja omien kokemuksienne kautta, joka omien ongelmienne.
Kaikilla on omat ongelmansa.
Samoin traumat ja epäkohdat.
Kun olin oppilas Buenos Airesissa, eräällä papilla oli tapana sanoa:
"Veli, silitä epäkohtiasi ja traumojasi kuin koiraa.
Älä taistele niitä vastaan ennen aikoja. Elämä laittaa ne ruotuun."
Opin teiltä paljon. Tämä on ollut minulle hyväksi,
ja kiitän teitä siitä. Kaikkia teitä, ei poikkeuksia.
Kaikkia teitä ja näkemyksiänne.
Uskallan ehkä jopa sanoa, että tämä on kirkon tarkoitus.
Olemme sisaruksia. Olemme yhtä.
Kaikilla on omat näkökulmansa.
Se on ehkä kaukaista, mutta olemme silti sisaruksia.
Matkamme jatkuu. Eikä veljeydestä voi kiistellä.
Voimme väitellä ideoista, mutta emme veljeydestä. Kiitos kaikille.
Kiitos.
Elämä jatkuu. Elämä on kaunista. Todella.
Otetaan kaikki irti.
-Kyllä. -Kiitos.
THE POPE: ANSWERS
Valmis, nyt!
Empanadoja!
Suomennos: Bilge Sen