Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
RACHEL LEE 14 ÅR
Er du klar for dette?
De fleste, om de hadde sett meg på gata, ville tenkt:
"Hun er bare en vanlig person."
Men jeg er alltid redd for
at de innser hvem jeg er.
Og hva jeg gjorde med Bling Ring.
Bling Ring er
en mediesensasjon.
The Bling Ring er navnet på en film.
Det var en av de første sosiale medier-forbrytelsene.
Det var...
SKRIBENT, LA TIMES
...skandaløst på rett vis.
Bling Ring er en gruppe unge mennesker sent i tenårene.
Rachel Lee, Nick Prugo, Alexis Neiers, Courtney Ames,
Roy Lopez og Diana Tamayo.
-Var det ikke en annen fyr? Ajar? -Jo, Johnny Ajar.
Sent på 2000-tallet
ranet de en rekke kjendiser som de ville etterligne.
Rachel Bilson, Orlando Bloom, Lindsay Lohan,
Paris Hilton, og flere.
ASSISTERENDE DISTRIKTSADVOKAT
Minst ti. Minst ti hus.
De stjal smykker verdt to millioner fra Paris Hilton.
Fem hundre tusen dollar fra Orlando Bloom.
Bling Ring var en dokusåpe i seg selv.
De var nesten som unge stjerner selv,
bortsett fra én av dem.
Rachel Lee holdt en mye lavere profil.
Rachel lot seg aldri intervjue.
Alle sa: "Hun var mesterhjernen.
Hun var lederen."
Men selv har hun ikke snakket om det.
Hva skjedde med Rachel Lee?
Hun er et mysterium.
Hallo, alle sammen.
Det finnes en Hollywood-versjon
av historien, og en ekte.
Det skal være sikkert.
Jeg kjenner meg ikke igjen i Hollywood-versjonen i det hele tatt.
Men jeg forstår at det var underholdende
for verden å se det på den måten.
Det var som en storm for meg.
Når jeg tenker på det, er det enkelt for meg
og sitte her og si: "Jeg aldri ville gått inn i noens hus.
Jeg kunne aldri ha stjålet fra noen. Jeg ville aldri såret noen."
Men på den tiden var ikke det sannheten.
Jeg såret folk ved å stjele og...
Alt vi gjør har konsekvenser.
Og konsekvensen jeg må takle,
er at i historien blir navnet mitt dratt gjennom søla.
Men hvem har skylden? Jeg.
Det var meg.
Du har neppe hørt om Rachel Lee,
men hun betaler prisen for å ha ledet Bling Ring.
Lee er hjernen bak flere innbrudd.
Rachel Lee ble beskrevet av mange som et moteikon på skolen sin.
Hun elsket fine klær og fine ting.
Hun ble fremstilt som en karismatisk leder, en kjempepopulær jente.
Mest avslørende er kanskje Lees angivelige reaksjon da hun ble arrestert.
Hun blir visstnok fortalt noe om Lindsay Lohan,
og det gjør henne opprørt.
Rachel Lee stanser og sier...
Virkelig? Hva sa Lindsay?
Hun var visstnok besatt av berømmelse og ville være som Mean Girls.
Du kan endre livet ditt
Om du vil det, skift klærne dine
Lee og advokaten hennes avslo vår forespørsel om et intervju,
men Lee fortalte en av våre produsenter at hun ikke angret på noe.
Hallo? Hei, hva skjer?
Jeg er hjemme.
I går?
Ja, moren min trodde på alt.
Men du vet den greia?
Moren min fant ut av det, og hun ble veldig sint.
Hun sa: "Hvorfor fortalte du det ikke?"
Jeg bare: "Herregud..."
Mine foreldre skilte seg da jeg var ett.
Og da jeg var liten, sluttet ikke moren min på jobb før 18.30.
Så etter skolen snoket jeg alltid
i tingene til moren min.
Det var en dag
da jeg så gjennom alle veskene hennes.
Og det var en koffert.
Jeg stakk hånden inn og hentet ut
en bunke med hundrelapper.
Jeg husker at jeg tok en av de ubrukte sedlene.
Jeg bare dro den av.
Og jeg tenkte: "Hun merker det aldri." Det er bare én.
Den siden av meg har alltid vært der.
Denne: "Dæven, jeg er slu.
Jeg er en ekspert i manipulasjon."
Jeg hadde et umettelig behov for å ha mest mulig.
Men det var sånn det var på den tiden.
Hvordan går det, Paris?
-Hun brukte 10 000 dollar. -20 000.
Hei, Kim.
Likte du utvalget deres?
2000-tallet er tiåret for lysten på berømmelse.
Brie, utenfor!
Få tak i henne.
Oppmerksomhet, kjærlighet, penger.
Jeg dro til Swarovski-butikken og kjøpte en fantastisk veske.
Det var da den nye kjendisreality-sjangeren oppsto,
hvor det virket som at alle kunne bli berømt.
Nick Lachey og Jessica Simpson, The Kardashians , The Hills.
Jeg er sint.
-Du vet hvorfor. -Hvorfor?
-Du vet hva du gjorde! -Hva da?
Du trengte ikke å bli oppdaget eller ha ferdigheter.
Du måtte bare være skandaløs og gå pent kledd,
og så ble du berømt.
Paris Hilton og Kim Kardashian, som folk fortsatt anklager
for å være berømt for ingenting.
Jeg tror grunnen til at folk begynte å like dem,
var fordi at de viste frem livene sine.
La oss se i kjøleskapet.
Nei, jeg ryddet ikke for dere.
Det er alltid sånn.
Kjendiser virker uoppnåelige...
STEDFORTREDENDE STATSADVOKAT
...eller som om de lever i en annen verden.
Cribs var aktuell, MTV Cribs.
Hei, hva skjer?
Det er Bow Wow.
Velkommen hjem til meg.
Jeg er Mariah Carey.
Velkommen hjem til meg. Kom inn.
Dette er skorommet.
Jeg foretrekker høye stiletthæler.
Frankie inviterte oss på bursdagsfest på Les Deux i kveld.
LES DEUX BILLETT
Nå er det lett å være nær en kjendis.
På The Hills gikk de på klubben, Les Deux.
Du begynte å se steder som Urth Caffé,
som bare er en vanlig kafé der du kan kjøpe kaffe,
glorifisert i Entourage, hvor folk gikk hele tiden.
Og i de seks månedene eller året, var det stedet å gå,
og folk valfartet virkelig til Kitson
eller Les Deux eller Urth Caffé.
Herregud!
Og så var det så klart Calabasas.
VELKOMMEN TIL CALABASAS
Calabasas er der jeg vokste opp.
Calabasas er nord i distriktet.
Familien til Kim Kardashian flyttet dit,
og det var da området ble kjent.
Men det er bare kjent som et rolig overklassestrøk
med gode skoler, og ikke spesielt kjent for,
iallfall for oss, mye kriminalitet.
Jeg er fra Calabasas.
Å vokse opp i Calabasas var en øvelse
i å se folk våkne på 16-årsdagen sin
og se at pappa hadde kjøpt en svart BMW 320i til dem.
Jeg tror den generelt sett verste bilen i Calabasas,
på parkeringsplassen, var en Jetta.
Rachel er en nerd.
Se på henne.
Her kommer en bil.
Det er en BMW.
Det er frekt!
Hvorfor det?
-Rachel. Vet du hva? -Hva?
Jeg besøkte min venn Matt.
Og Leo var der.
Når da?
I går spurte jeg ham: "Kjenner du Rachel Lee?"
Han sa: "Ja, hun er kjempeirriterende.
Hun er så selvgod. "Jeg sa: "Hva?"
Leo?
Ja, Leo sa det. Og jeg sa: "Nei, ikke den Rachel, da."
Han sa: "Rachel Lee, litt kinesisk?"
Jeg sa: "Ja, den Rachel."
Calabasas er en hovedsakelig hvit by.
Om du ikke var hvit, var du utenfor.
Jeg skammet meg over å være koreansk.
Og jeg ble "smigret"
når folk spurte om jeg var halvt koreansk.
Skulle ønske jeg var pen som Courtney.
Selv hvordan koreanere så ut,
for jeg var sammen med ikke-koreanere hele tiden,
og iblant lurte jeg på om jeg var vanskapt.
Jeg visste aldri hvor mye penger vi hadde.
Men ut fra materielle ting så jeg at vi ikke var kjemperike.
Vi var ikke fattige. Bare middelklasse.
Men sammenlignet med mine venners hus, var mitt det minste.
Deres foreldre hadde svære herskapshus,
og moren var den deilige moren, som gikk i de samme klærne som oss.
Og ungene fulgte i deres fotspor.
Så jeg spurte alltid:
"Kan jeg få Juicy Couture-vesken?"
Eller: "Kan jeg få det halskjedet fra Tiffany's?"
Fordi jeg har... Jeg sliter med FOMO...
Svært mye.
Så jeg ville alltid at moren min skulle kjøpe designerting til meg.
Da følte jeg meg rik.
Det fikk meg til å føle meg som en del av den materielle verden.
Da jeg begynte på ungdomsskolen, var jeg bare mitt nerdete jeg,
og jeg så alle jentene
som var så kule og pene og morsomme.
Ingen sa til meg at jeg var pen og morsom.
Jeg var frustrert på familien min.
Moren min er advokat, forsvarsadvokat.
Og faren min ble regnskapsfører.
Og for foreldrene mine var det å studere på et universitet
og gjøre det veldig bra på skolen, ekstremt viktig.
Det ble innprentet i meg.
"Du må studere.
Du må ta SAT-prøvene.
Du må gå på Hagwon, som er SAT-forberedelse."
Og jeg var lei av det.
Jeg ville ikke være sånn mer.
Jeg ville være tøff.
Jeg vil bevise at jeg ikke er redd for noe.
At jeg er med på alt...
...spesielt dop.
En dag da jeg var 14, var jeg ved et basseng,
og en gutt jeg møtte holdt ut hånden,
og han hadde en haug med piller.
Noen var Xanax, og noen var ecstasy.
Og han sa: "Vil du ha en?"
Og jeg sa: "Hva er den?"
Den hadde fire små...
Såkalte "delestreker".
Og han sa: "Prøv den."
Han knakk av en kvart pille.
Og jeg tok den.
Jeg brydde meg ikke om noe.
Det var ingen bekymringer.
Etter å ha prøvd Xanax, ledet det til mye annet.
Det fjernet følelsene mine, og fordi jeg ikke brydde meg,
kunne jeg oppføre meg slik jeg alltid hadde ønsket.
Og jeg ville feste.
Jeg var en følger som ikke ville se ut som en følger.
Jeg ville se ut som en leder.
Men mitt sanne jeg, innerst inne er jeg en følger.
Det var en jente på skolen...
Hun var den første som introduserte meg for kokain.
Parliament-sigaretter.
Hun var en kul jente.
Jeg ville virkelig være henne.
Jeg og hun gikk inn i garderoben,
vi så to par med UGG-sko,
dumpet våre sko og tok på oss UGG-skoene,
og gikk ut av garderoben.
Så gikk vi rundt på skoleområdet
og bare: "Kult. Vi har UGGs nå."
Plutselig kom to jenter
løpende mot oss.
Og de sa: "Det er våre UGGs."
Og vi sa: "Nei, det er de ikke."
Hun sa: "Løft foten."
Og jeg sa: "Nei!"
Hun ba meg løfte den, og jeg sa nei.
De sa: "Vi sladrer på dere."
Og vi sa: "Greit, gå og tyst."
Jeg så under skoen, og det var tegnet et hjerte der,
og jeg husker at jeg tenkte: "Jeg må bli kvitt det."
Så jeg skrapet vekk en bit.
De ropte oss opp over høyttaleranlegget.
"Kom til kontoret."
Her er greia. Jeg har alltid hatt vanskelig for å innrømme...
Har jeg først løyet, er det vanskelig for meg...
Det var vanskelig å innrømme det.
Vennen min tilsto straks.
Hun sa bare: "Unnskyld. Her er skoene."
Men jeg var sta og sa: "Nei.
Dette er mine sko."
Rådgiveren sa: "Vennen din ga tilbake skoene.
Bare gi dem tilbake."
Og jeg sa: "Nei, de er mine."
Det var en stor feil.
Etter det ble jeg kastet ut av Calabasas og måtte gå på spesialskole.
Hun gikk på Indian Hills videregående.
Skolen bak skolen.
Det var den slags ting man ble ertet for.
Om folk visste at du gikk på Indian Hills,
var det i praksis siste stopp før du droppet ut av skolen,
eller om du hadde store lærevansker, endte du opp på Indian Hills.
Så jeg tenkte: "Greit, da får jeg være en rebell."
Hvordan kan jeg gjøre det best mulig?
Og det var da Nick Prugo kom inn i bildet.
Nick Prugo kom fra et middelklassehjem
og hadde et fint hus i et bra strøk.
Nick Prugo sa han ikke hadde mange venner.
Han prøvde å passe inn.
Nick og jeg møttes på MySpace.
Da han tok kontakt med meg, åpnet han seg om hvordan...
NICKS VENN
...han følte seg som den rare.
Nick holdt på å oppdage seksualiteten sin eller hvem han var.
Det var en viktig grunn til at vi fikk en forbindelse,
siden vi ikke var heterofile,
og jeg introduserte ham for vennene mine.
-Hvordan gjør jeg det? -Jeg vet ikke. Spør henne.
-Hvordan var det? -Hvordan gjør du det?
Men han snakket ikke noe særlig om skolen sin med oss.
Han skammet seg over at Indian Hills var en spesialskole.
Første gang jeg så Nick, hadde han ikke sett meg ennå.
INDIAN HILLS VGS.
Jeg var på vei til neste time, og da...
Noen lærere lot døra stå åpen, spesielt kunstrommet.
Og han hadde kunsttime.
Jeg tittet inn og så ham sitte der med bøyd hode.
Og det så ut som han hadde noe lilla på leppen.
Og jeg husker at jeg tenkte: "Det var rart."
ØNSK DET IKKE JOBB FOR DET
Senere satt jeg i timen, og plutselig
kom det en ambulanse.
Alle spurte: "Hva foregår?"
Den nye gutten ble hentet
fordi han er full.
Noen sa veldig sårende ting
om seksualiteten hans, som de ikke engang kunne bekrefte.
De bare snakket om hvordan han var kledd.
Som: "Så du hva han hadde på seg? Han ser ut som en..."
Bare skikkelig stygge ord.
Herregud...
Spark ham i ballene! Kom, vi sparker ham i ballene.
Han tok trikken hjem, og stoppet lå i retning hjemmet mitt.
Så vi endte med å ta følge hjem fra skolen hver dag.
En dag sa jeg: "Vil du bli med meg hjem,
og så kan du ta neste trikk?"
Og han sa: "Ja, gjerne."
Vi gikk på rommet mitt, og jeg pleide å lakke neglene mine ved skrivebordet.
Så jeg hadde neglelakk stående.
Og jeg elsket å tagge på skrivebordet mitt.
Han begynte å lakke neglene sine.
Og jeg husker at jeg syntes han var så søt.
Etter det var vi bestevenner.
Var vi ikke sammen, ringte
eller tekstet vi.
Det var en veldig gjensidig avhengighet mellom oss.
Nick var veldig viktig for meg.
Han viste meg mange nye tips og triks for å være en dronning.
Ok.
Han lærte meg konturering.
Jeg husker at han sminket brynene mine
og sminket meg rundt nesa og på kinnene.
Jeg gjorde det samme for ham, og sa for eksempel:
"Du er søt med skatersveis,
gredd til siden sånn. Ja, ta på deg lua sånn."
I starten var det veldig uskyldig.
Det var uskyldig og søtt.
Vi følte at vi var veldig spesielle mennesker i verden.
Og jeg fikk endelig oppleve hvor jeg passet inn.
Plutselig ble Nick forelsket i Rachel.
Vi kjente Nick som hans eneste venner.
Det var ingen andre. Han hadde ikke noe liv utenom oss.
Men så begynte han å ta opp Rachel,
og vennene våre så på henne som en venn med dårlig innflytelse.
Har du møtt vennene mine...
Han drev mer med festing og kokain, og levde farlig.
Hei, hvor kommer du fra?
Det var et mørke mellom meg og Nick.
Et usagt mørke som bare eksisterte.
Dette er sjåføren vår.
Vi gikk ut med vennene våre.
Ingen andre viste det mørket på samme måte som vi gjorde.
Vi tenkte: "Om du er sånn og jeg er sånn, så må det bety
at vi ikke er så unormale, ikke sant?"
Vi så ikke på våre andre venner som like modige.
For å gjøre tingene vi gjorde...
Vi malte en pistol svart og viftet den mot folk.
Skikkelig syke ting, ting som burde ha fått oss drept.
Og vi bare smilte, bare drep oss.
Ja vel.
Ingen frykt.
Vi begynte å kalle oss Bonnie og Clyde.
Det gjorde oss gira, for vi hadde
en dyp ensomhet som vi begge bar med oss,
og det var så oppløftende å ha hverandre.
Jøss, jeg føler meg heldig.
Ingen i verden har en sånn person som vil gjøre alt for dem.
Det begynte med at vi sjekket biler.
På vei fra en fest begynte vi å dra i dørhåndtak.
Mange av dørene var åpne.
Iblant fant vi penger eller noe.
Noen av vennene våre begynte å si: "Det vil jeg også gjøre.
Jeg vil bli med."
Iblant var jeg ikke engang med.
De sa: "Vi sjekker biler." Jeg bare: "Takk for invitasjonen."
Jeg følte meg utelatt.
Og så tror jeg vi bare slapp opp for ting å gjøre sammen.
Vi begynte å bli irriterte
på hverandre fordi vi var så mye sammen.
Vi ville alltid ta det til neste nivå.
Så vi begynte å sjekke postkasser,
og hele konseptet bak postkassene
var at om postkassen var full, var eierne bortreist.
myspace Hallo, Eden!
Jeg drar til Jamaica i to uker.
Jeg la alltid ut meldinger om hvor jeg skulle på MySpace.
Jeg tenkte ikke over det.
Det føltes som en uskyldig og vanlig ting å legge ut på sosiale medier.
Da jeg kom tilbake til L.A. fra Jamaica,
hørte jeg moren min rope til faren min
om noe som hadde med penger å gjøre.
Siden foreldrene mine er fra utlandet, kan mange som har foreldre
født i andre land relatere til dette,
men på den tiden stolte de ikke på det amerikanske banksystemet.
De hadde penger i en eske under senga.
Jeg husker at moren min så på meg
og var sint og fortvilet.
Og hun sa at noen hadde stjålet masse penger fra dem.
Det var noe sånt som 28 000 dollar i kontanter.
De tok smykkene til moren min, noen klær,
og det traff meg som en knyttneve.
"Herregud. Brøt noen seg inn hos oss og stjal så mye penger?
Hvem kan det ha vært?
Og hvordan kunne de bare gå inn i huset vårt sånn?"
Myndighetene kom og stilte spørsmål.
De lette etter fingeravtrykk og sånt.
Men de hadde ingen spor.
Jeg ville finne ut av det, og jeg prøvde hardt.
Jeg hadde en liste i hodet over hvem det kunne ha vært.
Og Nick var alltid øverst på listen, eller nummer to.
Nick, si hei.
Men noen ganger senket jeg ham på listen
fordi han var min venn.
Først gikk vi bare inn i tilfeldige hus.
Og så kjendiser etter det.
KJENDISHJEM
FLYFOTO - KART - PÅ FERIE - SIKKERHET
Jeg vil ikke delegere skyld,
for det er viktig for meg at jeg påtar meg ansvaret.
Men om vi skal være spesifikke, var det da Nick fant
den nettsiden, Celebrity Address Aerial.
Den viser alle kjendisers adresser.
KJENDISTOMTER KJENDISERS HJEMMEADRESSER
Og han sa: "Jeg fant jackpoten."
Jeg spurte: "Hvordan fant du det?"
Det første innbruddet var i 2008.
Det var Paris Hilton...
Jeg er bare deilig.
...som var ferdig med The Simple Life og var så selvgod,
og så ut som hun så ned på folk.
Jeg har alltid hørt at folk henger på Walmart.
-Hvorfor? Hva er Walmart? -Jeg vet ikke.
Hun utnyttet prinsesse-personligheten sin. "Det er deilig."
Det er deilig.
Hun var kjent for klærne sine,
og hadde en billion Juicy Couture-antrekk.
Paris Hilton i UGGs som holder Tinkerbell.
Det er avataren i hodet mitt.
Jeg pleide å være veldig fascinert av Paris Hilton.
Eden Hilton var MySpace-navnet jeg brukte.
Jeg hadde en Internett-søster kalt Amor Hilton,
og vi lot som om vi var i slekt med Hilton-familien
og laget små vlogger på min YouTube.
Ja, vi er Hiltons.
-La oss være i fred. -Hun...
-Hva kjøpte du? -Diamanter.
Hallo, Paris.
Hennes livsstil var å få betalt for å være seg selv.
Og jeg så på det og tenkte: "Jøss,
jeg vil bli som det."
De valgte Paris først
fordi hun hadde så mye at hun aldri ville merke det.
For meg virket det som et sikkert mål.
Om du går inn i et kjendishjem,
vil du nok finne kulere eller penere ting.
OKTOBER 2008
Men da vi gikk opp til Paris Hiltons hus,
føltes det som om hjertet mitt skulle eksplodere.
Jeg og Nick, vi sa: "Føler du det som om
hjertet skal sprette ut?
For det gjør mitt.
Ok, vi fortsetter."
Vi heiet hverandre frem.
Det var fordi vi hadde hverandre at vi kunne gjøre det.
Og som en vits: "La oss gå til inngangsdøra.
Tror du nøkkelen er under dørmatta?"
De fant nøkkelen under dørmatta.
"Hva? Nøkkelen ligger under dørmatta."
Og slik kom de seg inn.
Å være inne i det hjemmet var nesten som å være på et filmsett.
Det virket ikke ekte.
"Hvordan kan det være så perfekt?
Lever folk som dette? Det er så overdådig."
Og det var en stor frykt for at de skulle komme hjem.
"Ta det du vil ha og la oss komme oss ut."
Det lå så mye stress og angst bak det.
-Men så var det adrenalinet... -Ja.
...og spenningen.
Ja, jeg gjør mitt beste for å være ærlig.
Jeg var...
For meg var det angst før forbrytelsen,
angst, og adrenalin mens den ble begått.
Og etterpå følte jeg meg høy og klar i hodet.
Du våkner og er ikke søvnig i det hele tatt.
Jeg likte den følelsen veldig godt.
De dro til Paris Hiltons hus flere ganger.
De første gangene tok de små ting som ingen ville savne.
Et klesplagg eller en veske, kokain eller hasj.
Én gang
fant vi masse kokain, mye, og vi la oss ikke den kvelden.
Vi satt oppe hele natten fullstendig rusa.
Hele tiden bedøvet jeg meg med Xanax.
Jeg likte ikke å gå en hel dag uten å ta minst en kvart pille.
Så jeg hadde alltid en med meg.
Hvordan føltes det når du ikke tok det?
Jeg kranglet med alle.
Mest familien min.
Hallo.
Hei, pappa.
Hei, Shuna. Du er så søt.
Vil du hoppe inn, pappa?
-Nei. -Vil du gå inn?
Faren min støttet meg alltid, uansett.
Men på den tiden satte jeg ikke pris på det.
Jeg bare stemplet familien min som ødelagt.
Da Rachel var ung,
gikk jeg noen ganger tur med...
RACHELS FAR
...moren deres.
Men fordi vi var skilt, gikk vi sammen,
men med litt avstand og alltid med Rachel i midten,
så hun holdt meg i hånden med én hånd
og moren sin med den andre, og vi gikk,
og iblant snek hun seg ut
og la min hånd
og min ekskones hånd sammen, og hun bare snek seg unna.
Jeg bodde med Rachels mor i tre og et halvt år.
Men i løpet av de tre og et halvt årene,
søkte jeg om skilsmisse tre ganger.
Det var en sprø prosess, men endelig tok den slutt.
Jeg oppdro Rachel og søsteren hennes med foreldrene mine i Seattle.
Bestemoren min var definisjonen på den perfekte bestemor.
Hun smilte alltid, og bestemoren min er idolet mitt.
Da Rachel var åtte år,
klarte jeg ikke å holde styr på økonomien min.
Jeg er en profesjonell pokerspiller
og en profesjonell gambler.
Kanskje det ikke regnes som et yrke,
men det var det jeg gjorde, og det gikk dårlig.
Så jeg ga fra meg barna,
og ba moren hennes ta seg av dem.
Jeg fortalte alltid meg selv
at faren min forlot meg, at han var alkoholiker
og gambler, og at han aldri virkelig var glad i meg.
Jeg forsto ikke hvorfor det skjedde med meg.
Jeg har alltid hatt skyldfølelse.
Jeg hadde ikke økonomien til å ha dem boende hos meg,
så jeg overga dem.
Jeg tenkte de kunne bli oppdratt i et bedre miljø i Calabasas.
Det viste seg å være feil.
Jeg likte ikke min verden.
Ved å gå inn i et kjendishjem og prøve på meg tingene deres,
kunne jeg leve i deres verden.
Sosietetskvinnen Paris Hilton sies å være opprørt
etter et innbrudd på soverommet hennes i L.A.
Politiet sier at tyven stjal smykker for to millioner.
Flere kjendiser har blitt ofre
for en serie høyprofilerte innbrudd i L.A.
Audrina Patridge, en gjenganger i dokusåpen The Hills.
Tidligere stjerne i The OC, Rachel Bilson.
De observerte når disse unge kjendisene ville være hjemme
eller ikke, basert på det de så på TMZ.
Kjendisenes sosiale medier. Hvor var de?
Var Paris på en klubb i Dubai?
Skulle Audrina til Vegas på åpningen av TAO eller noe?
De tenkte: "Denne personen er utenbys,
det kan være en mulighet til å sjekke huset deres."
Det skal de ha æren for.
Jeg tror de var de første som brukte sosiale medier til det.
Overraskende nok kan du føle energien til en person,
du kan føle når noen er i et hjem.
Når jeg tok sakene deres, følte jeg meg mektig.
Og så snart vi var ute av huset,
var det plutselig en enorm følelse av lettelse.
Takk og lov, vi kom oss unna. Det er over.
Og så gjorde vi det igjen.
På dette punktet ble flere involvert.
Det var Courtney Ames.
Jeg ville være venn med henne
fordi hun var kjent på skolen som tøffingen.
Hun var jenta på videregående
jeg var litt redd for, for jeg tenkte:
"Jeg blir aldri kul nok til å være din venn."
Og Diana Tamayo, som er en god venn av Rachel Lee.
Hun var en som jobbet mye, hun gikk på skolen
og tok seg av brødrene sine og familien og jeg...
...ledet henne ned den veien.
Disse andre folkene ville være med fordi alle var venner,
så de ble med på andre innbrudd.
Gjennom dem ble to menn dratt inn i situasjonen.
Det var Roy Lopez og Johnny Ajar.
Courtney Ames var servitrise på Sagebrush Cantina.
Hun kjente Roy gjennom jobben.
Og hun sa til ham: "Jeg har en greie på gang.
Vil du være med?" Og han sa: "Ja, det vil jeg."
Og de skulle hjelpe med å selge
det ungdommene stjal fra husene.
Så Rachel og Nick koblet inn alle disse andre folkene.
Så hadde de en bekjent, Alexis Neiers.
Denne jenta elsker å gå ut på klubber.
Hun jobber som modell.
Hun henger med kvasisøster-venninnen Tess Taylor.
Tess, Alexis og Nick blir nære venner.
Rachel likte ikke det.
Han møtte Alexis gjennom meg,
for Alexis var kjæresten til bestevennen til min venns kjæreste.
Så hun var alltid der.
Nick kom veldig godt overens med Alexis.
De begynte å henge sammen på egen hånd.
Jeg var ikke inkludert i det,
og jeg var veldig sjalu for at Nick fikk en ny bestevenn.
Hun hadde blå øyne og pent hår,
hun er søt, og jeg tenkte: "Jeg er vel utskiftbar,
hvor du bare kan dumpe meg for disse andre jentene
fordi du følte at de var kulere enn meg."
Men når vi var ute og stjal, var jeg og Nick fortsatt på samme lag.
Vi var fortsatt Bonnie og Clyde. Vi var sammen om det.
Da gruppen ble større, gikk det plutselig
fra å være bare meg og ham, til å bli mer risikabelt.
Det føltes veldig farlig.
Og da tenkte jeg: "Dette er ille."
Det er vanskelig å forstå,
om det var så ille og skremmende,
hvorfor tror du at du gjorde det igjen og igjen?
Tja...
Jeg likte virkelig Xanax.
En av effektene det hadde på meg var at...
Den delen når jeg er høy blir veldig uklar.
Ut fra bevisene vi så,
var ikke forbrytelsene motivert av dop.
Vi liker å fylle inn svarene vi ikke vet.
Du vil tro at det må være en god grunn.
Det må være noe som skjer.
Er ikke deres feil.
Det er barndommen deres.
Det er mental sykdom fra dopmisbruk.
Men mange barn har det mye vanskeligere enn dem.
Jeg vokste opp under vanskeligere forhold enn dem.
Så å si: "Hun kom fra et skilsmissehjem," eller hva enn det måtte være.
Nei, jeg tror det er veldig enkelt.
Jeg tror de hadde lyst på ting de ikke hadde råd til,
og de var ikke villige til å jobbe hardt for å få det.
Jeg vet ikke.
Tyveri kan være en tvangshandling,
akkurat som spiseforstyrrelser egentlig handler om kontroll.
De var avhengige av reseptbelagte medisiner.
Det var en annen mental prosess
som foregikk enn bare: "Jeg vil ha det Paris Hilton har."
Dette var ungdommer med problemer.
De var annerledes.
Rasismen og homofobien, selv på dette priviligerte stedet,
var på noen måter verre enn noe annet sted,
og de ønsket desperat å være normale.
Jeg tror at alle gjorde det av forskjellige grunner.
Og for meg var det... Faktisk, da jeg begynte å se
de Fast & Furious og Ocean's Eleven- filmene,
Jeg tenkte: "Ikonisk.
Jeg vil være det."
Jeg vet ikke hvorfor.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg tenkte det.
Pirates of the Caribbean- stjernen Orlando Bloom
fikk stjålet noen av sine ekte skatter.
Noen brøt seg inn hos ham i går.
INNBRUDD HOS ORLANDO BLOOM
Tyven kom unna med smykker og kontanter.
Men Orlando Bloom var ikke hjemme.
Politiet sa at det ikke var en profesjonell operasjon.
Det var ikke noen Mission Impossible- greier
uten fingeravtrykk eller noe sånt.
Men ingen tenkte: "Kanskje det er disse tenåringene."
Hva?
Da ungdommene fikk gjenstandene, var noen av dem
ganske skamløse, de brukte dem og sa:
"Ja, jeg tok denne fra Paris sitt hus."
Hva er moroa med å komme seg inn i Paris Hiltons hus
om du ikke kan si det til noen? "Jeg var der.
Jeg har vært der to ganger, tre ganger."
Det var så uimotståelig at det overgår
din egen selvoppholdelsesdrift.
De hadde på seg tyvegods og la det ut på sosiale medier.
Andre ting ble solgt, som på Venice Beach.
Jeg solgte aldri noe.
Jeg ga bort mye.
-Ja. -Hva med Venice Beach-greia?
Var det noe?
Det... Ok, ja, da solgte vi ting.
Jeg solgte da. Det var den ene gangen.
Ja. Jeg tror faktisk det var min idé.
Jeg sa: "Hva om vi dro til Venice,
la ut et teppe og solgte alt for 20 dollar stykket eller noe?"
Folk strømmet til og spurte: "Hva er det?
Hva er dette? Hva er det?"
Vi sa: "Det er falskt. Det er ekte. Ta det om du vil ha det."
Vi solgte alt på under 15 minutter.
En dag fikk jeg en melding.
Og de sa: "Dæven, jeg tror du er på TMZ."
Det ble vist overvåkningsopptak fra Audrina Patridge
på TMZ, og alle så disse videoene.
Jeg ringte Nick og sa: "Herregud, se på TMZ. Helvete.
Dette er ille."
Vi er omgitt av trusler om at noen vil tyste på oss.
Og jeg bare tenkte: "Hva skal jeg gjøre?"
Så... Jeg ringte faren min.
Jeg visste at hun ville bli tatt før eller senere.
Så jeg ville kutte forholdet hennes til de vennene
ved å flytte henne fra L.A. til Las Vegas.
Rachel Lees far bodde i Las Vegas, og hun dro dit, flyktet dit,
kort tid etter at ting begynte å falle fra hverandre.
Faren min fikk meg ut av området, vekk fra de folkene.
Han sa: "Dra på college og start et nytt liv."
Bare holde meg ute av syne.
Men det var én kveld
da vennene mine ringte meg.
Og de sa: "La oss stjele." Og jeg var i Vegas,
men jeg sa: "Jeg er der om fire timer."
Jeg var så manipulerende, og jeg og faren min røykte sammen.
Jeg er velsignet som kan røyke gress med faren min.
Men vi røykte sammen,
og jeg rullet en ekstra stor joint med vilje.
Så jeg kunne få ham kjempehøy og få ham til å sovne.
Og jeg husker at vi satt
på sofaen og så på koreansk drama,
og så tente jeg jointen og vi røykte.
Han la den fra seg etter det første trekket.
Han sa: "Det holder." Og jeg sa: "Vi røyker den ferdig."
Og han sa: "Du røyker for mye."
Han sa: "Du trenger ikke å røyke så mye, bare nyt det.
Bare ta et lite trekk og nyt det.
Hvorfor må du bli så høy?"
Og jeg sa til faren min: "Du, jeg drar til L.A.
Jeg skal gå ut med vennene mine."
Han så på meg. Jeg glemmer det aldri.
Øynene hans ble store. Det er vanskelig å få faren min til å reagere.
Han hever aldri stemmen, men jeg husker at stemmen hans ble høy,
og han ropte: "Nei, nei!"
Og jeg spilte på
at han skulle føle seg gal.
Så jeg bare: "Greit. Du overreagerer. Slapp av."
Og jeg sa: "Jeg drar."
Jeg prøvde å stoppe henne,
men jeg visste ikke hvordan jeg skulle overtale henne,
eller få henne til å ombestemme seg.
Jeg hentet tingene mine, og jeg husker at jeg tok en Xanax og dro.
Det høres psykotisk ut.
Men jeg følte meg så utelatt.
Jeg husker at jeg stoppet bilen, og Nick var der.
Innsatsen var høy, for vi ble allerede overvåket,
og på det punktet visste vi at vi var like ved å bli tatt.
Jeg tror det var en del av meg som ville gå ned med flagget til topps.
Det dere ser er en overvåkningsvideo
fra inne i skuespiller Lindsay Lohans hjem.
Lohan er kun ett av ti ofre
for innbruddstyvenes nesten ett år lange tyveribølge
mot hjemmene til Hollywoods unge og berømte.
Overvåkningsvideoen fra Lindsay Lohans hus varslet politiet.
For du ser likhetene mellom Audrinas og Lindsays opptak.
Men selv da de ble tatt på overvåkningsvideo,
ville ikke det alene ha vært nok.
De hadde på hettegensere og så ned.
Det som knyttet alle bitene sammen var Nick Prugo.
Kort tid etter at overvåkningsopptakene til Lindsay Lohan ble offentliggjort,
bestemte jeg og Nick oss for å møtes,
og jeg satte meg i passasjersetet i bilen hans.
Jeg sa til ham...
"Dette er ille. Det som skjer med oss er ille."
"Jeg vet ikke hva som vil skje med oss."
Jeg la hånden på skulderen hans
og sa: "Men jeg er så glad i deg.
Jeg sviker deg aldri."
Og mindre enn 24 timer senere så jeg det på nyhetene.
Nick Prugo dro til politistasjonen,
tilsto alt og leverte inn tyvegodset.
Nick var villig til å fortelle oss alt.
Han gir dem i praksis, ikke bare de forbrytelsene
vi så på, men alle sammen.
Nå sier myndighetene
at Brian Austin Green, Megan Fox og Ashley Tisdale også ble utsatt.
Han fortalte oss om alle innbruddene og om hvem som var med ham.
-Courtney... Takk, du er nydelig. -Jeg ordner det.
-Nick styrte det. -Driver Nick gjengen?
-Visste du at det var ham? -Nick?
Nei, jeg gjorde det ikke for Nick.
Jeg gjorde ingenting.
Fikk Nick deg til å gjøre det?
Det er bare en spøk. Bare en...
Ikke si noe helt ennå.
Vi har en innrømmelse om at du ikke trengte pengene.
Går det bra?
Han svek alle.
Men jeg var fortsatt sikker på at han ville beskytte meg.
Jeg var da i Las Vegas med faren min
og bestemoren min.
22. OKTOBER 2009
Nick ringte meg om morgenen.
Etter tilståelsen hans,
vet jeg at det ikke ga mening å snakke med ham,
men jeg og Nick var bestevenner.
Jeg husker at da jeg svarte på telefonen, var det en merkelig stemning.
Det føltes rart fordi han sa: "Jeg tenkte på noe,
og jeg har glemt hvor faren din bor.
Hva het gata igjen?"
Og jeg fortalte ham det,
og han sa: "Ja, riktig, det var det det var."
Han sa: "Jeg ville bare vite det."
Og han sa: "Jeg ringer senere."
Jeg sa: "Greit, ha det. Ha en fin dag."
Og mens jeg sa det, så jeg bare svart, svart, svart.
Og så bankingen på døra.
Nick forrådte meg.
Døra åpnet seg, og det var som en bombegruppe,
det var så mange som stormet inn i huset.
Den første fyren som kom inn sparket hunden,
og jeg husker... Jeg er ikke en voldelig person,
virkelig ikke.
Men jeg angrep ham litt.
"Ikke gjør det mot hunden min."
De ransaket huset.
De gikk gjennom tingene til faren min.
De tok 20 000 dollar i kontanter.
Ja, det var mine penger.
Det var gamblepengene mine.
De tok bestemors pelskåpe fordi de trodde den var Lindsay Lohans.
De ville snakke med henne.
Jeg sa at hun ikke snakket engelsk.
Og hun sa til meg på koreansk...
Hun sa: "Jeg liker dem ikke. Ikke fortell dem noe."
Og til slutt fant de et istykkerrevet bilde i...
De fant et istykkerrevet
nakenbilde av Paris Hilton i søppelkassen på badet mitt.
Alle politifolkene var så fornøyde.
De tenkte: "Vi har henne.
Vi har bevisene vi trengte."
Etterforskeren sa til meg:
"Dette er stolleken,
vi har snakket med vennene dine,
og du er den eneste uten en stol."
Rachel Lee ble arrestert for siktelser fra California i går.
En av Lees medtiltalte sier at det var hun
som foreslo hvem de skulle rane.
Lee er nå siktet for besittelse av tyvegods i Las Vegas
og for innbrudd i Los Angeles.
Akkurat. Er det noe... Det er den 12.
Jeg tror at mange av mine kolleger ville hatt saken.
Alle ville føre store saker, saker med mediedekning,
saker som viste at kontoret stolte på deg som advokat.
Jeg ville ikke ta den fordi den ville bli et rot.
De bestemte seg for å gi meg saken.
Kan du fortelle oss om påtalemyndighetens posisjon?
Påtalekontorets holdning er at vi alltid jobber mot en domfellelse.
Vi er alltid åpne for...
Jeg visste at på grunn av mediedekningen
ville den granskes mer
av mine overordnede, både innfor og utenfor kontoret.
Jeg måtte være mer forsiktig med hva jeg sa
om saken og hvor jeg sa det.
Vi kan ikke snakke om det. Det er alt for nå.
Første skritt er alltid å kontakte etterforskningslederen
og snakke om etterforskningen.
Hvem var etterforskningslederen?
Brett Goodkin.
"POLITIMANNEN"
Betjent Brett Goodkin hadde jobbet på LAPDs Hollywood-stasjon i seks år.
Betjent Brett Goodkin etterforsket Bling Ring.
Om det har seg sånn at disse tyvene
valgte disse ofrene på grunn av en fascinasjon for berømmelse?
Joda, det er det absolutt...
Brett Goodkin, hovedetterforskeren, var villig til å prate.
Som reporter er det ikke min jobb å be Brett Goodkin holde kjeft.
Fortsett å snakke. Jeg elsker dette.
...bare en vanlig kjendis...
Han ledet hele etterforskningen.
Siktelsene spenner fra innbrudd
til besittelse av flere skytevåpen.
Jeg hadde ingen kontakt med kjendiser før dette.
Visste ikke hvordan det funket.
Jeg hadde aldri taklet ofre som hadde personlige assistenter
med egne assistenter.
Jeg sa: "Jeg må snakke med offeret.
Jeg kan ikke snakke med assistenten deres."
Hvor mye kontakt med kjendiser følger med jobben?
Det er en stor del.
Jeg delegerte mye til min etterforsker,
som hadde kontakt med dem så de kunne identifisere
tyvegods og så videre, og prøvde å kommunisere
mest mulig gjennom ham.
Hun måtte virkelig takle mye tull.
Men det var ikke en dårlig sak.
Det var en sterk sak.
Vi fant store mengder bevis.
Basert på Nicks tilståelser fant de tyvegods
hjemme hos de tiltalte.
Gjenstander for millioner av dollar.
Spesiallagede Chanel-smykker, halskjeder, skjerf, slike ting.
Haugevis av klær og sko.
Rolex-klokker fra Orlando Blooms hus.
Smykker fra Lindsay Lohans hus.
Marc Jacobs-vesker. En pistol fra Brian Austin Greens hus.
De gikk inn i Paris Hiltons hus
og tømte i praksis en hylle med smykker.
Folk var som besatt. Tinghuset i L.A. sentrum
der disse ungdommene dukket opp,
ble omringet hver eneste gang
av TV-kameraer fra legitime nyhetskanaler,
og så kjendis-nyhetskanaler som TMZ.
-Vil du inngå en avtale, Rachel? -Kom igjen, nå.
Hvordan er det å være tyster?
Det er bare kaos.
Courtney, kan vi se tatoveringen?
Hva fikk du?
Det er L.A. Ungdommene vil bli berømte.
Beklager det jeg har gjort.
KJENDISRAN AVSLØRT BLING RING-MEDLEM SNAKKER
Jeg tar ansvar for forbrytelsene mine.
Nick Prugo var ofte på nyhetene.
Vi trodde disse folkene var kjendiser og hadde alt.
Alexis Neiers filmet showet sitt.
Nå på Pretty Wild...
Beklager, Alexis. Vi må trekke deg fra LA Fashion Week.
Hun var midt i en dokusåpe, Pretty Wild, som skulle handle om
en morsom, ukonvensjonell familie i Hollywood.
Vi bruker frekvensmaskinen på deg.
Mens de filmet pilotepisoden,
kom alle disse Bling Ring-greiene ut i nyhetene.
Og Alexis blir arrestert.
Endelig.
-Går det bra? Hvordan gjorde du det? -Det går bra.
Så det programmet ble obligatorisk,
det ville du se.
-Hei, folkens. -Hei, kjære.
Jeg shoppet i dag.
Hun var nesten like kjent som Audrina
eller andre realitystjerner som hun ranet.
Du og Tessa, det virker som om dere har...
den slags liv mange tenåringer drømmer om.
Til syvende og sist er vi sunne og jordnære.
Nancy Jo Sales, som skrev for Vanity Fair,
skrev en artikkel om Bling Ring-saken,
og Alexis Neiers var hennes store intervju.
Overskriften var De mistenkte gikk med Louboutin.
Det er et bilde av Alexis som ser glamorøs ut.
De ga meg bladet.
Men hvordan vet du det?
Dette er utgaven dere jenter er i.
Nei, dette er så kult.
I en scene på Pretty Wild åpner de bladet,
og tårene begynner å strømme.
Hun trodde jeg gikk i høyhælte Louboutins til tweed-antrekket i retten.
Jeg gikk ikke med Louboutins! Jeg gikk med lavhælte brune... kjerring!
Hun hang seg opp i en detalj Nancy Jo Sales hadde skrevet
om at da hun møtte i retten, gikk hun med høyhælte Louboutins,
når hun faktisk hadde gått med lavhælte pumps.
Nancy Jo, dette er Alexis Neiers som ringer...
Hun ringer Nancy Jo Sales på høyttaler.
Hele familien sitter rundt henne og gråter.
Og hun sier: "Nancy Jo,
jeg ringer bare for å fortelle deg hvor skuffet jeg er."
Og hele familien sier: "Vi er skuffet."
Og hun sier: "Mamma, slutt! Jeg må starte på nytt hver gang du begynner!
Nancy Jo, jeg ringer bare for å fortelle deg..."
...hvor skuffet jeg er over historien din.
Det var så latterlig.
Ha et fint liv, ha det.
Jeg fikk vite hvem som brøt seg inn hos meg
fra den Vanity Fair- artikkelen.
HAN SA HAN SOLGTE ORLANDO BLOOMS ROLEXER TIL JOHNNY AJAR
Det var et intervju med Nick der han tilstår
å ha brutt seg inn i en venns hus sommeren i tiende klasse.
Og da var det nok for meg.
STJERNENES RANERE
Det gjorde meg rasende.
Jeg tenkte: "Ok, jeg må ta ham på et vis.
Men hvordan?"
Jeg kontaktet nyhetskanaler
og journalister jeg trodde ville formidle historien min.
Jeg kontaktet Ellen DeGeneres, John Quiñones fra What Would You Do?
Men jeg var ikke berømt.
Det plaget meg veldig når jeg så bilder av Nick
og Bling Ring-gjengen på TMZ.
-Jeg kan ikke kommentere, beklager. -Ok.
Kan du si hvem yndlingsskuespilleren din er?
-Angelina Jolie. -Angelina Jolie?
-Hun er nydelig. Ja. -Hun er vel ikke den neste på listen?
Ærlig talt kjente jeg knapt Nick,
og jeg kjente ikke noen av de andre involverte.
Jeg tror mange tenker på Alexis
som Bling Ring fordi hun var på Pretty Wild.
Jeg tror at folk kjente henne sågar mer enn Nick Prugo.
Men hun var faktisk ikke så involvert på slutten.
Ms. Neiers er siktet for,
det som er kjent som grovt innbrudd,
i Orlando Blooms hjem.
Forstår du siktelsen?
Ja.
Hun er ikke med på alle innbruddene.
Folk tenkte at hun var en av de minst skyldige i Bling Ring.
Jeg kan ikke snakke for Alexis, for hun vet hva hun har gjort.
Ifølge påtalemakten mot...
Hun aksepterte et forlik tidlig og var ute av saken.
Det er ok. Hva sier siktede?
Ingen innvending.
Du vet at det vil bli ansett som en erkjennelse av skyld av dommeren
og at han vil finne deg skyldig ut fra det?
-Ja. -Ja.
Alexis fikk prøvetid og 180 dager i fengsel.
Johnny ble også atskilt fra saken fordi hans sak
involverte hans tidligere domfellelser.
For alle de andre tiltalte, er sakene fortsatt åpne.
Kom igjen.
Hver gang jeg møtte i retten, kom folk bort og ville snakke.
Siden moren min var advokat, sa hun: "Ikke si noe.
Du må forstå at dette kan være
veldig farlig."
Det var definitivt der det endret seg for meg.
Den rebelske siden av meg forsvant.
Jeg ble veldig underdanig
og gjorde nøyaktig som jeg ble fortalt.
"Vær stille."
Men det betød også at jeg ikke kunne forsvare meg.
Nick Prugo er den slags sjenert gutt som kunne bodd i gaten din.
Helt til han møter en ung dame som forandrer livet hans for alltid.
Han beste venn, Rachel Lee,
som han sier er hjernen bak Bling Ring.
I mediene
dukket ordet "mesterhjerne" stadig opp.
"Mesterhjernen Rachel Lee." Folk kalte meg lederen.
De siktede som faktisk forklarte seg
begynte å skape den fortellingen.
Når vi skulle gjøre det,
måtte Rachel alltid lede eller hjelpe meg.
-Hvordan overtalte hun deg? -Hun bare dro, og jeg ble med.
Hvor ofte planla dere et nytt innbrudd?
Når vi gikk tom for penger, eller Rachel ville ha et nytt antrekk.
Jeg var virkelig redd, og Rachel gikk frem og tilbake i rommene,
og sjekket og valgte ut klær til seg selv.
"Rachel er en kjerring.
Hun ødela livet hans."
Som om jeg tvang dem til å gjøre dette.
Og jeg tenker...
Hva?
Hva i helvete?
Når ble dette så forvridd?
Når ble dette...
Hvordan ble dette så kaotisk?
Jo mer jeg så ham, desto mer følte jeg at jeg ikke kjente ham.
I retten sa advokaten min:
"Bare se ned, lat som om han ikke er der."
Vi bestemte oss for å prøve saken foran en storjury.
Det betød at hun måtte presentere vitner.
Hun måtte håndtere alle mellommennene
som hentet inn kjendisene
gjennom bakdøren i rettssalen så de kunne vitne.
TMZ dekket det ganske omfattende.
-Får du tilbake smykkene dine? -Paris.
Ikke alt.
-Hvor mye tror du... -Stopp.
Hvor lang fengselsstraff?
Ti år.
Har du blitt ranet før?
Nei, men natten er ung.
Uskylden min ble stjålet også.
Det er en fryktelig ting å oppleve.
Samtidig...
Bekymringen var at de ikke ville være sympatiske.
Dette er kjendiser.
De føler seg ikke komfortable og trygge,
eller som de har et privatliv noe annet sted enn hjemme.
Og at noen bryter seg inn i hjemmet, er en krenkelse av deres privatliv.
Etter å ha snakket med ofrene, forsterket den tanken seg for meg,
at det var faktisk den forbrytelsen
som ble begått her. Invasjonen av det trygge rommet.
Rachel Bilson, og jeg tror Lindsay Lohan også, flyttet ut
og følte seg aldri trygge i de husene igjen.
Jeg synes det er utrolig at folk fortsatt sier:
"Du ba om det.
Om du bestemmer deg for å være kjendis, vet du hva du går til.
Om du er rik og berømt,
må du tåle alt."
Det er forstyrrende. Det er ikke det materielle
og tingene de tok, for det kommer og går.
Da innbruddet skjedde, syntes jeg mer synd på foreldrene mine
enn på meg selv,
spesielt på moren min.
Det var da mye forandret seg
når det gjaldt min mors angst.
BURSDAGSFESTEN MIN
Og de klandret meg.
-Ikke før neste år. -Ikke før...
-Vent. -Du filmet meg ikke.
De argumenterte for at om jeg ikke hadde vært på MySpace
eller lagt ut hele livet på YouTube,
hadde ikke dette skjedd.
Jeg begynte å internalisere den skyldfølelsen,
og så projiserte jeg den på hva enn jeg kunne
ved å være den sinte, mistenksomme personen.
JEG VIL KLIKKE PÅ NICK PRUGO
OM JEG MØTER HAM IGJEN.
HAN HAR GJORT SÅ MYE JEG VIL ØDELEGGE HAM
2. DESEMBER 2009
Til slutt siktet storjuryen alle de tiltalte.
Hva sier mr. Prugo?
Han erkjenner seg ikke skyldig.
Diana Tamayo?
Ikke skyldig, dommer.
Roy Lopez?
Ikke skyldig, dommer. Benekter alle anklager.
Takk.
-Courtney Ames? -Ikke skyldig.
De som erkjenner seg...
Kort tid etter,
ble jeg overført fra Central Trials 11 til gjengenheten
og forlot saken.
Jeg overtok saken etter storjuryen,
med Nick Prugo, Rachel Lee, Courtney Ames,
Roy Lopez og Diana Tamayo.
Det var en flott sak.
Sarika gjorde det bra.
Hun hadde mange verdifulle fysiske bevis.
26 500 DOLLAR
Vi måtte bare finne ut hva som ble stjålet
når og fra hvor.
Det var litt komplisert fordi det gikk rykter om at
det kunne være ting i Las Vegas som vi ikke fant
fordi Rachel Lees far hadde begravd dem i ørkenen.
Jeg spurte faren min:
"Om du prøvde å bli kvitt tyvegods...
Jeg liker bare å vite hvordan folk tenker."
Og jeg spurte ham: "Hva ville du gjort om du hadde masse tyvegods?
Hva ville du gjort?"
Og han sa: "Jeg hadde begravd det midt ute i ørkenen."
Og så forvrengte Nick det til:
"Rachels far sa vi skulle begrave alt i ørkenen."
Det kan best beskrives som et rykte.
Vi kunne ikke bevise det.
Men noen av farens naboer sa at de hadde sett ham ute i ørkenen.
Det ble spekulert i at han hadde vært der
og begravd noen av gjenstandene som aldri ble funnet.
Som forelder vil jeg ikke at de skal bli tatt.
Det er best å bli kvitt tingene, bevisene.
Luksusartikler inndratt
Og navnet mitt ble sitert.
Jeg var ikke involvert
i å skjule gjenstandene eller noe sånt,
men jeg var...
Jeg ble den personen man kunne spørre om saken.
Så jeg bare ga opp alt jeg drev med
og jeg forsvant.
Jeg bodde i Korea i tre år.
I den første avtalen tilbød de meg 11 år.
Jeg husker at jeg ble fortalt det på advokatens kontor,
og moren min fikk nesten hjerteinfarkt.
Hun sa: "Elleve år. Det er umulig.
Hun er bare 18 år, hvordan er dette mulig?"
Men jeg tenkte: "Men jeg begikk en forbrytelse."
Selv om jeg vokste opp i Calabasas
eller at det var min første forbrytelse,
at jeg ikke fortjener...
...å sone for det.
Jeg regnet på alderen min og tenkte: "Greit, 18 pluss 11.
Da er jeg fortsatt ung når jeg kommer ut."
Jeg sa: "Greit."
Advokaten min sa: "Nei!
Vi skal ordne noe bedre."
Jeg sa bare: "Er det sånn det er, så er det sånn det er."
En uke eller to senere, innkalte advokaten min meg igjen.
Han sa: "De tilbyr deg fire år."
Og jeg sa: "Ja vel."
25. OKTOBER 2011
Dette er øyeblikket jeg har flyktet fra siden jeg var 14.
Dette er øyeblikket. Det har kommet.
Da dommeren dømte meg, kjente jeg smellet i hjertet
samtidig som hun gjorde det.
Jeg tenkte: "Jeg er tom for flaks."
Dette er ekte.
Du vet hva du gjorde.
Du vet om det du gjorde var verdt fire år.
Jeg tror kanskje Rachel var den smarte. Jeg vet ikke.
Hun bare: "Jeg involverer meg ikke."
Hun tok seg tid. Hun tok det som en mann og gikk.
-Eller som en kvinne. -Som en kvinne, ja.
Rebecca Ahn, du kjennes skyldig i fire tilfeller
av innbrudd i privathjem.
Du idømmes fire år i fengsel med 800 000 dollar i kausjon.
Det er fortsatt flere ungdommer i Bling Ring-saken
som ikke har blitt dømt.
Sofia Coppola synes det er en så fascinerende historie
at hun vil lage en spillefilm om det.
De begynner å filme i L.A.
Siden jeg hadde skrevet om det, ba jeg om å få besøke settet.
Jeg fikk komme på settet
og snakke med Sofia Coppola, og jeg sa:
"Jeg hørte at du betaler Alexis Neiers
som konsulent i denne filmen."
Det var noe jeg var interessert i,
for folk kunne synes det var problematisk
at hun bokstavelig talt tjente på forbrytelsen.
Jeg spurte Sofia Coppola:
"Hvordan var Alexis, og var hun til hjelp?"
Hun sa: "Ja, hun har vært til hjelp,
men den virkelig hjelpsomme er Brett Goodkin."
Det er fascinasjonen med kjendiser.
Jeg tenkte: "LAPD-politimannen?"
Og hun sa: "Ja, han er teknisk rådgiver.
Han er konsulent for oss i filmen.
Han hadde en gjesterolle forleden, han satte håndjern
på Emma Watson."
-Kan du slutte? -Få henne tilbake.
-Slutt med det. Vent. -Jeg må snakke med mor.
Hva gjør dere med datteren min?
Jeg ringte ham, og han sa:
"Hør her, jeg ga dem bare råd om politiprosedyre.
Ja, jeg hadde en gjesterolle.
Jeg er ikke Bruce Willis."
Han sa han fikk 5000 eller 6000 dollar. Han husket ikke engang.
Jeg ringte LAPD
og statsadvokatens kontor.
LA Times ringte og spurte meg:
"Hva synes dere om at
etterforskeren deres jobber på Sofia Coppola-filmen?"
Vi ante det ikke.
Vi ringte betjent Goodkin på høyttaler
for å spørre om dette var tilfelle.
Først benektet han det.
Vi fortalte ham at LA Times hadde ringt.
"Ja, jeg jobber for dem,
men jeg får ikke betalt så mye. Jeg er bare..."
Forsvarsadvokatene stevnet lønningslistene
fra Sofia Coppolas produksjonsselskap.
Det viste seg at han fikk 12 500 dollar,
og han hadde ikke informert LAPD om det.
Og han hadde heller ikke informert statsadvokaten.
Du kan ikke jobbe med en film om en serie forbrytelser
mens den saken fortsatt er åpen.
Det er berømmelsens malstrøm.
Ungdommer uten rulleblad
som ville bryte seg inn i kjendishjem.
Etterforskeren min ville bli berømt eller noe.
Som etterforskeren,
er du personen som vil måtte vitne mye under rettssaken.
Din troverdighet er veldig viktig.
Og når du har løyet til statsadvokaten, er den troverdigheten borte.
Så han ville ikke kunne vitne i rettssaken.
Da jeg fikk vite
hva som hadde skjedd med Brett Goodkin bak kulissene
og hvordan det påvirket saken, ble jeg skuffet,
for da jeg forlot saken,
vel,
da gikk alt etter planen, slik det burde.
Alle ville ha fått fengselsstraff
om ikke Brett Goodkin hadde ødelagt saken. Beklager, Brett.
Vi måtte gi alle forsvarsadvokatene beskjed.
Dommeren sa til dem:
"Dere burde skrive et takkebrev til Brett Goodkin,
for han reduserte nettopp straffen deres kraftig."
Til slutt fikk Nick to år i fengsel,
og alle andre fikk bare prøvetid.
De hadde flaks.
Og jeg tenkte: "Helvete.
Dette er sykt. Systemet vårt er sykt."
Hvordan kan jeg være lederen når jeg aldri engang møtte Roy?
Når jeg og Alexis ikke engang var venner?
Jeg vet ikke. Jeg har lite sympati.
Politiet sier at den angivelige lederen, Rachel Lee,
går med et halskjede stjålet fra Rachel Bilson.
Nick Prugo var ikke den eneste som sa at dette var
Rachel Lees idé.
Og i minst én av videoene
ser det ut som det er henne Nick følger etter.
Dette startet med Rachel Lee, og Nick Prugo ble med.
Vi var ikke der, så vi vet ikke.
Var det Rachels idé? Var det Nicks?
Fordi Rachel unngikk rampelyset
og ikke kunne motbevise ideen om at hun var lederen,
ble den værende.
Når folk tenker "Rachel Lee", tenker de "gjenglederen".
-Jeg vet det. -Så det er...
-Jeg vet det. -Det har aldri blitt motbevist, hva?
Nei.
Jeg tror ikke på at Rachel presset Nick til å gjøre noe.
Jeg kan forstå at den historien gagnet ham.
Men han var en uavhengig person.
Han gjør noe om han vil det.
Om ikke, hadde han sagt: "La oss ikke gjøre dette."
For mange som var involvert i Bling Ring,
var det en engangsgreie.
Og jeg tror at for meg og Nick var det gjentakende.
Så jeg føler at om noen var lederne,
var det meg og ham,
for vi gjorde det like mye.
Han og jeg var begge
like aggressive og like passive.
TIL SALGS
Rett før jeg skulle i fengsel, bodde jeg med moren min i en leilighet,
for hun måtte bruke så mye penger
på advokater og alt. Så alt ble nedskalert.
Jeg lette etter noe på rommet mitt,
og så dro jeg fram en pose
med masse Xanax.
Den dag i dag
vet jeg ikke om dette er sant eller ikke,
men jeg tok én og spylte resten ned i do.
Jeg tenkte: "Det er slutt. Du skal aldri kjøpe Xanax igjen."
Da jeg skulle melde meg i fengselet,
gikk vi til portvakten,
dit det så ut
som en stereotypisk fengselsinngang
med piggtråd på toppen av gjerdet,
og vakten så på meg og sa:
"Velkommen til fengsel."
På den tiden var bestemoren min på aldershjem,
for da faren min ble rådet til å dra til Korea, og han dro,
var det ingen til å ta seg av henne.
Sent en kveld hentet en vakt meg til kontoret
og sa: "Sett deg ned.
Jeg har et brev til deg. Jeg har alt lest det."
Bestemoren min døde
mens faren min var i Korea og jeg var i fengsel.
Da faren min kom tilbake for begravelsen, besøkte han meg,
og han sa: "Moren min døde alene på grunn av deg."
Og jeg sa: "Jeg vet det."
Og han sa bare:
"Jeg vil kanskje trenge lang tid på å tilgi deg."
Og jeg sa: "Greit."
Men han kom fortsatt på besøk og behandlet meg som datteren sin.
Da du satt i fengsel,
fikk jeg også en slags straff.
Ja.
Jeg visste ikke hvordan jeg skulle forme livet ditt
som far, for du var for bortskjemt.
Som i Las Vegas, hvorfor hørte du ikke på...
...da jeg sa: "Nei"?
Da jeg skrek: "Nei!"
Jeg sa bare: "Nei!"
Det må ha fortalt deg noe.
Jeg tror jeg overså det bevisst.
Fordi du ikke kunne, fordi du var for selvsentrert...
-Ja. -...med vennen din.
La meg spørre deg dette.
Fra den jenta i Las Vegas og til nå, synes du...
...jeg har endret meg?
Jeg vet ikke.
Fysisk sett er du kanskje mer tilpasset.
Og du klarer deg bra, men kjærlighet, lykke...
Du må finne din egen definisjon nå.
Tretti dager i fengsel for råkjøring.
Tretti dager i fengsel for første etterfølgende fyllekjøring,
og tretti dager i fengsel for andre... etterfølgende fyllekjøring.
Det er 90 dager i fengsel.
Overvåkningsvideoen fra smykkebutikken
der Lindsay angivelig stjal et halskjede til 2500 dollar.
Realitystjernen Alexis Neiers,
fengslet for sin rolle i Bling Ring-ranene,
hevder hun hørte Lohan gråte i cellen ved siden av.
Berømmelse kan være forbigående.
Kjendiser er bare mennesker,
og de er like lykkelige og triste som alle andre, iblant mer.
I oppveksten ønsket jeg å være berømt.
Jeg gikk på skole i L.A. delvis fordi
det var der The Hills ble spilt inn.
Å bo her var Mekka.
Jeg kunne endelig gå til stedene som alle snakket om.
Og da jeg kom hit, innså jeg
at selv når du er her, er det en konstant...
Ingen er fornøyde.
Jeg vokste opp i L.A., men jeg er ikke...
Jeg er ikke fascinert av kjendiser.
Hør her,
da Snoop Dogg filmet Gin and Juice,
fikk jeg autografen hans? Ja visst.
Ellers er jeg ikke autografjeger.
Jeg vil ikke ta bilde med en kjendis.
Det er folk som virkelig ikke bryr seg
om at det er kameraer over alt.
Jeg er ikke en av dem.
-Vil du bli berømt? -Ja visst.
Jeg var en av de første som ble ranet.
Jeg fikk aldri rettferdighet.
Familien min har ennå ikke fått rettferdighet.
Myndighetene fikk oss til å tro at...
150 - POLITI
...uansett hva vi gjør, vil ingenting skje.
Og det var ingenting vi kunne gjøre med det.
Corvette, Corvette
Det er ikke det.
Corvette, Corvette
Jeg følte alltid at jeg burde tjene på dette.
lærer søskenbarna dansen
Corvette, Corvette Hopper blant...
Det kommer i bølger,
for iblant føler jeg at om jeg skal bli stemplet,
skal ikke det være som et profesjonelt offer.
Men samtidig kunne utfallet være en velsignelse
om jeg håndterte det riktig.
Jeg har verken bensin eller venner.
Rundt mars 2020,
ville jeg utvide tilstedeværelsen min på sosiale medier igjen.
Få så videoene mine.
Så en dag innså jeg at jeg hadde alle skjermbildene
av Nicks meldinger og alle bevisene jeg hadde lagt ut
på Facebook tidligere,
som jeg kunne samle og legge ut på YouTube
så kanskje flere ville se det.
Jeg fortalte hele historien.
...ut fra mine foreldres rom, jeg løp ut av rommet:
"Hvem døde? Hva skjedde?"
Og alt jeg hører er: "Hvor er pengene?"
Det ble populært, flere så det, og så...
Her kommer Eden Hilton.
Eden har en sprø historie på kanalen sin
om Bling Ring. Dere burde se den.
Dette er hans historie på hans kanal.
De henger sammen...
Flere personer begynte å kontakte meg.
Det gjenåpnet saken for meg på en annerledes måte
jeg aldri har følt før.
Jeg stopper ikke før jeg får rettferdighet.
Og om ikke, vil jeg alltid snakke om det.
Jeg er ikke sint på Nick lenger,
og vi snakket sammen nylig.
Jeg ønsker ikke at livet hans skal bli ødelagt.
Jeg ville aldri invitert ham hjem, men jeg kunne kanskje...
...spist sushi med ham eller noe, snakket ansikt til ansikt.
Alt jeg ønsket,
mer enn pengene tilbake eller ryktet mitt eller noe,
var at Nick og Rachel skulle unnskylde seg til meg.
Folk ble såret.
Ikke fysisk, men emosjonelt. Og det er enda verre.
Det er stressende å tenke på fortiden,
for det er så langt fra der jeg er i dag.
-Det er ganske forstyrrende. -Hva er forstyrrende?
Jeg tror faktisk jeg var en sosiopat.
Jeg tror virkelig ikke jeg brydde meg om noen eller noe.
Mitt første stolte øyeblikk var i brannleiren.
Det er bare 86 kvinnelige innsatte i hele distriktet
som jobber på Malibu Conservation Camp 13.
Det er et samarbeidsprogram mellom fengselsvesenet i California
og brannvesenet i L.A.,
designet for å rehabilitere innsatte.
Vi fikk jobbe med brannvesenet i L.A.
og være del av et samfunn.
I brannleiren fant jeg meg selv,
og jeg var også sammen med kvinner som ville forbedre seg
og gjøre endringer i livene sine.
Alle i brannleiren gjorde hverandre sterkere.
Så det var et perfekt siste stopp.
Uken før jeg ble prøveløslatt, før jeg slapp ut,
er det en tradisjon i fengsel
at du gir eiendelene dine videre til dem
som tok vare på deg mens du var der.
Jeg tok alt jeg hadde i skapet mitt
og ga all maten til vennene mine, ansiktskremen, alt sånt.
Jeg ga fra meg alle tingene mine.
Og så sa de: "Lee, til kontoret."
Og det betyr at du slipper ut.
Når det skjer, når noen løslates,
stiller alle seg opp ved gjerdet
der de kan se deg dra. Og så...
Jeg husker at alle jentene jublet, de var glade på mine vegne.
De sa: "Lev så godt du kan." "Jeg vil ikke se deg her igjen."
"Du får juling om jeg ser deg her igjen."
"Lee, du er død om du kommer tilbake hit."
Og jeg sa: "Herregud, dere, slutt."
Moren og stefaren min hadde ballonger. "Velkommen hjem."
Moren min sa: "Kom og se på rommet ditt."
Jeg sa: "Det er kjempesøtt." Det var tomt.
Men det var en madrass på gulvet, og jeg hadde esken min fra fengselet.
Jeg husker følelsen.
Dette er alt jeg trenger i verden. Jeg trenger ikke noe annet.
-Hei. Velkommen. -Takk.
-Jeg liker fargen. -Takk.
-Fargen er pen. -Sennepsgul.
Jeg har prøvd å få nye venner,
men jeg har traumer med venner.
Når jeg ser tilbake på da Nick og jeg faktisk var venner,
begynte vennskapet vårt å smuldre fra dag én.
For meg er han farlig.
Det jeg skal si er veldig ekstremt.
Men det er min sannhet.
Jeg føler meg faktisk som et av ofrene hans.
Jeg føler at han...
Jeg var den perfekte personen for ham
å sette klørne i og...
Det er bare én scene fra den filmen
som jeg tror jeg aldri vil glemme.
-Jeg elsker blusen din. -Takk.
Når min rollefigur går inn på skolen,
er det i sakte film, og vinden blåser i håret hennes.
Og Nicks rollefigur snakker i bakgrunnen,
og han sier...
Jeg elsket henne nesten som en søster. Det gjorde det så vanskelig.
"Jeg elsket henne som en søster,
og om jeg kunne gjøre det om igjen, ville jeg ikke ha såret henne."
Og jeg husker at da jeg så det øyeblikket,
visste jeg at det var en beskjed til meg fra ham.
Men jeg slipper ham aldri inn i livet mitt igjen, uansett hva.
Har dere ikke fått nok nå?
Unnskyld meg.
På den tiden, da alle snakket
i mediene, stolte jeg kanskje ikke på meg selv fordi jeg ikke visste...
Jeg var usikker på hva som skjedde, er det ennå.
Historien min har mange hull.
Tror du at du noen ganger lyver,
-uten å ville det eller ubevisst? -Ja, det gjør jeg.
Jeg tar meg faktisk i det iblant, og de er veldig dumme løgner.
Alle medlemmene i denne gruppen,
hver eneste en av våre sannheter er sanne
for deg selv.
Er det lovlig?
Alexis.
Det er et fotavtrykk i tiden. Det er der for alltid.
Men nå finner jeg endelig ut hvem jeg virkelig er.
Jeg tror iallfall det.
Tekst: Fredrik Lingaas