Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Visi jūsu Ziemassvētku rotājumi eglītē izskatīsies jauki.
Ja kādam jāpalīdz izgriezt, paceliet roku, labi?
Visiem ir skaisti.
Tā kā tu te esi pēdējo dienu, Viljam, es gribētu,
lai tu atnāc šurp un parādi visiem, ko uztaisīji.
Nekautrējies!
Nāc šurp.
Ej taču!
Lieliski, Viljam.
Domāju, tev pirmajam jāiekarina rotājums eglē.
Nāciet visi šurp!
"Kāpēc sniegavīriņu norāja par to, ka viņš skatījās burkānu maisā?"
Es nezinu. Kāpēc?
Viņš bāza degunu, kur nevajag.
Viljam.
Lai veicas jaunajās mājās!
Skumsim pēc tevis.
Tava jaunā istaba ir tik liela, Viljam.
Un dzīvojamajā istabā ir gana vietas
ļoti lielai Ziemassvētku eglītei.
Mums būs rotaļu istaba visām tavām mantām.
Un dārzs ir tiešām īpašs.
Lejā ir lauki, ir arī mežainas vietas.
Tu noteikti gribi satikt jauno klasi un skolotājus.
Tavs skolotājs ir tik jauks.
Visi puikas un meitenes būs sajūsmā, ka viņiem būs jauns draugs.
Kungs.
Nu, jaunais cilvēk, palīdzēsi ienest kādas kastes?
Labdien, Viljam.
Momo!
Padoms. Uzmani durvju rāmi.
Sveika, Mērij.
Laba diena visiem.
Dosim taviem vecākiem dažas minūtes, ko iekārtoties.
Un tev dosim iespēju izpētīt.
Tā ir tik liela, Momo.
Aizraujoši, ne?
Daudz istabu piedzīvojumiem.
- Vispār mēs abi spēlējam. - Tiešām?
Nu, es mēģinu spēlēt.
Viņa gatavo ēst 18 cilvēkiem.
Gribi iziet uzcelt sniegavīru?
Ne tagad, sirsniņ.
Bērni uztaisīja. Man patīk šis gada laiks.
- Jā, lūdzu. - Kerolaina, būsi Ziemassvētkos ar māti?
Jā.
Es esmu Viljams. Gribat spēlēties ar mani?
Mani sauc Viljams. Gribat spēlēties?
"Mīļais Viljam. Mēs pēc tevis ļoti skumsim.
Un vēlam tev jaunajās mājās visu to labāko.
Ļoti mīlam. Mērija, Ārturs, Bonija,
Pols, Lizija, Džeina, Alise, Džons."
Jāslēdz laukā gaisma, Viljam, lūdzu. Rīt liela diena.
Jā!
Priecīgus Ziemassvētkus, mīļum!
Priecīgus Ziemassvētkus, Momo! Tu teici, ka varu septiņos celties.
Es gaidīju veselu mūžību.
Tiešām ir septiņi? Dzirdēju tikai sešus sitienus.
Es saskaitīju septiņus, Momo. Tiešām!
Tad paskatīsimies, vai bijis Ziemassvētku vecītis.
Jā!
Nez kam ir šī.
Priecīgus Ziemassvētkus, sirsniņ.
Sveiks, Trusi.
Trusis.
Trusi, mums izdevās.
Jā.
- Priecīgus svētkus! - Viss labi?
- Priecīgus Ziemassvētkus. Paldies. - Priecīgus.
Knapi.
Nu, ja jums nav jāpārvācas...
Nāc, mazais.
Jāiet gultā.
Iz...
Izdarīšu.
Priecīgus Ziemassvētkus, mīļā.
Labvakar, un priecīgus svētkus.
Sveicu rotaļu istabā.
Es esmu Gudrā Ķēve.
Kas esi tu?
Es... Nu, šķiet, ka es esmu trusis.
Gudrā Ķēve, kas tur?
Jauna rotaļlieta. Trusis.
Reku mēs.
- Aiziet! - Jāredz.
Tā.
Nešķiet nekas iespaidīgs.
Ko teiksi, Trusi?
Vai tu maz esi īsts?
Kā tu to domā?
Es esmu no metāla kā īsta mašīna.
Redzi tos mazos, apaļos riņķus manos sānos?
- Īstām mašīnām arī tādi ir. - O jā.
Mēs tos saucam par riteņiem.
Riteņi.
Un pēdējais, taču arī svarīgs...
Lauva, nāc un uzvelc mani!
Man ir īsts, funkcionējošs motors.
Puikam tikai vajag mani uzvilkt, un es pašaušos viņam garām.
Tik ātra.
- Uzmanīgi. - Uzmanies!
Malā!
Par mata tiesu.
Protams, Lauva arī ir īsts.
Jā! Paskaties uz manām kājām.
Ar locītavām kā īstam lauvam, tāpēc varu lēkt kā īsts kaķis
un pielavīties medījumam.
Un es esmu īsts karalis.
Paskaties uz krāšņajām drēbēm un manu krāšņo kroni.
Šie dārgakmeņi ir īsti smaragdi un rubīni...
Tie ir no koka.
Kā tu uzdrīksties tā runāt ar rotaļu istabas karali?
Es tev pavēlu zemoties manā priekšā, vecais, vārgais kleperi.
Vai nezemojies.
Es izdodu dekrētu, ka Gudrajai Ķēvei nav jāzemojas.
Piedod, Gudrā Ķēve, tu zini, kā es aizraujos.
Vaina šajās drēbēs.
Tās ir tik krāšņas.
Ko domājat par šo jauno rotaļlietu?
Man tā nepatīk.
Ja mēs ļausim tā saucamajam trusim gulēt rotaļlietu kastē,
ir risks, ka viņu izvēlēsies par gulētiešanas rotaļlietu.
Kas ir gulētiešanas rotaļlieta?
Gandrīz ik vakaru
viņi no rotaļlietu kastes izvēlas vienu, ko Puikam ņemt gultā.
Kur Puika ir? Kad viņš būs atpakaļ?
Gana jautājumu!
Mums jāpieņem lēmums.
Šai rotaļlietai nav kustīgu daļu un nav locītavu.
Mums ar viņu nav nekā kopīga,
un viņš jāaizdzen rotaļu istabas tālajā kaktā.
- Beidz. Liec nabadziņu mierā! - Atbalstu!
Piekrītu.
Nu tad tā.
Ej uz tālo kaktu, kur tevi neredzēs.
Tālāk!
Tas ir...
Kad es biju jauns, bija tāda kārtība.
Rotaļlietas cienīja pārākos.
Tas ir kaunpilni.
- Varu noiet lejā? - Nu viss.
Lūdzu, gultā. Tev bija visa diena.
Bet es neesmu noguris.
Nupat biji cieši aizmidzis.
Bet ir Ziemassvētki.
Mīļais, atnesīsi viņam ūdeni? Tad paņem rotaļlietu.
Gudrā Ķēve, ko nozīmē "īsts"?
Vai to, ka ir daļas, kas kustas, vai...
Trusi, neklausies citos!
To, vai esi īsts, nenosaka tas, kā esi taisīts.
Tas ir ar tevi notiekošais.
Kad kāds bērns tevi mīl ilgu, ilgu laiku,
ne tikai ar tevi spēlējas,
bet tiešām tevi mīl, tad tu kļūsti īsts.
Tas piederas pie fantāzijas burvestības.
Vai tas sāp?
Domāju, ka nedaudz sāp, jo mīlētās rotaļlietas
ļoti noplūk no visiem piedzīvojumiem, kuros dodas.
Bet tici man, tas ir tā vērts.
Kad bērni tevi mīl, viņi mīl no visas sirds.
Es nezinu, vai ir kādas skaistākas jūtas.
Es gribētu kādudien kļūt īsts.
Nu, ja Puika tevi mīlēs, tad kļūsi.
Kāds nāk.
Uzmanās!
Pienācis laiks!
Nekad nevar zināt.
- Pastumies. - Viņa mani grūž.
Atstāj man vietu.
Kuru rotaļlietu?
Manu trusi!
Lieliski.
Saldus sapņus!
Labu naksniņu!
Sveiks, Trusi!
Gribi ar mani paspēlēties?
Lieliski. Man vajag kādu, kas labi rok tuneļus.
Un, tā kā tu esi trusis, man šķita, ka esi tam vispiemērotākais.
Tad ko mēs gaidām?
Oho.
Trusi, tu esi labākais racējs, kādu esmu redzējis.
Mēs noteikti esam miljoniem kilometru pazemē.
Mums jābūt uzmanīgiem.
Zeme ir sausa, tunelis jebkuru brīdi var iebrukt.
Mēs, truši, to zinām.
Pēc maniem aprēķiniem, esam kaut kur pusceļā.
Kurp mēs dodamies?
Mēs dodamies uz Čizupu.
Es tur agrāk dzīvoju.
Tur ir visi mani draugi.
Te man nav neviena drauga.
Tev esmu es.
Tev taisnība.
Tu esi mans jaunais draugs, tātad tu esi arī mans labākais draugs.
Ak vai, es nekad neesmu bijis neviena labākais draugs.
Skat, cik mēs ātri rokam. Drīz vien būsim tur.
Es kaut kam trāpīju.
Dārgumu karte!
Oho.
Kas tas?
Tunelis!
Tas brūk.
Trusi, ātri, mums jātiek laukā.
Turies pie manis!
- Mums neizdosies! - Izdosies. Gandrīz esam galā.
Mums izdevās, Trusi.
Esam drošībā.
Kad nu esam labākie draugi,
mums jādodas tos dārgumus meklēt kopā.
Bērni, es gribu jūs ar kādu iepazīstināt.
Viljam, panāksi priekšā, lūdzu?
Nāc!
Bērni, sasveicinieties ar Viljamu!
Sveiks, Viljam.
Viljam, vai gribi kaut ko visiem pateikt par sevi?
Viss labi, Viljam. Vari apsēsties.
Tā, iepriekšējā nedēļā mēs runājām par rudeni.
Vai kāds atceras kas rudenī notiek?
Sveiks.
Vai tu neesi mūsu kaimiņpuika?
Gribi ar mums spēlēties?
Atstāj viņu, Lūsij. Nāc spēlēties.
Ātri! Iekšā pilī, kamēr paceļamais tilts nolaists.
Domāju, dārgumi ir troņa zālē.
Viljam, ir gatavas pusdienas.
Vēl salātus?
Es arī esmu paēdis.
Bet, lai cik daudz es ēstu, Momo vienmēr liek apēst vēl divus kumosus.
Klau, man ir plāns, kā atrast dārgumus.
Mums vajag burvestību.
Džordžs saka, ka laukā dzīvo fejas.
Ja gribi kādu satikt, jāuzbūvē viņām mazs namiņš.
Momo.
Mēs ar Trusi paēdām. Varam atkal spēlēties?
Vēl divus kumosus.
Kārtīgus kumosus.
Tā, šis ir oficiāls feju namiņš.
Tagad mums tikai jānoskaita feju lūgšana.
Fejas lido, zib un lidinās.
Šai dārzā nāc, kur debesis redzamas.
Bezbailīgais Viljams un Trusis saka: "Kreks, peks, feks! Paties'!
Tavu burvestību vajag. Mūsu dārzā nolaidies!"
Tā, kad mēs to vismazāk gaidīsim,
uzradīsies burvju feja un palīdzēs mums atrast dārgumus.
Labu naksniņu, Momo.
Vai, paskat uz to trusi. Paņemšu un sašūšu.
Nē! Momo, nedrīksti.
Tu nedrīksti ņemt Trusi.
Labi, labi.
Apžēliņ.
Tikai gribēju viņu pielabot.
Tā uztraukties par rotaļlietu.
Viņš nav rotaļlieta, Momo. Viņš ir īsts.
Labi, ja tu tā saki.
Labu naksniņu.
Puika?
Jā.
Teica, ka tu esi īsts?
Jā.
- Tu? - Jā.
Vai tu jūties citādi?
Es nezinu.
Nedomāju gan.
Tu izskaties tāpat kā iepriekš. Kā rotaļlieta.
Jūs esat rotaļlietas, bet teicāt, ka esat īstas.
Jā, bet mēs to nedomājām nopietni.
Mēs tikai izliekamies.
Un mēs vismaz līdzināmies tam, kas esam domāti.
Lauvam ir krēpes.
- Karalim ir kronis. - O jā.
Paskaties uz sevi!
Tu izskaties noplucis.
- Tu esi saplēsts. - Jā.
Un negribu gan teikt, bet šķiet, ka redzu tavu pildījumu.
Viņš ir pildīts ar... Apžēliņ! Ar ko tu esi piepildīts?
Visa sava mūža laikā neesmu redzējis rotaļlietu bez kaut kā kustīga.
Kā gan tu vari būt īsts, ja esi tāda plukata?
Pietiek.
Ko gan kāds no jums zina, ko nozīmē būt īstam?
Puika zina vislabāk.
Un, ja viņš saka, ka Trusis ir īsts, tad arī ir.
Kāds nāk.
Trusi, zinu, feju burvju vārdi nepalīdzēja,
bet ilgāk vairs nevaram gaidīt.
Mums jāatrod dārgumi, pirms atradis kāds cits.
Domāju, tie ir burvju mežā.
Trusi, es redzēju, ka kustas.
Zvēru, es kaut ko redzēju.
Nē!
Nedomāju, ka tas ir traki.
Kas tas, Trusi?
Bet viņš vienmēr ir viens.
Tas nevar nākt par labu.
To nesaku tikai es. Skolotāji arī to pamanījuši.
Iedraudzēšanās prasa laiku.
Pagājuši mēneši.
Cik vēl ilgi varam to tā atstāt?
Viņš šķiet laimīgs ar savu Trusi.
Viņam nav neviena īsta drauga.
Kāda veida dārgumus mēs meklējam?
Vai zeltu?
Vai dārgakmeņus?
Vai šokolādes tāfelītes?
Nē, nedomāju, ka kaut ko no tā.
Īsti nezinu, ko, bet, kad ieraudzīsim, zināsim.
Mums jābūt klusiem.
Mežs ir pilns ar bīstamiem dzīvniekiem.
Mēs, truši, sazināmies bez vārdiem.
Piemēram, kad sajūtam briesmas, mēs šādi dimdinām ķepu.
Vēl mēs darām tā.
Ko tas nozīmē?
Nu, tas nozīmē "sveiki", un vēl tas nozīmē "atā".
"Sveiki" un "atā" ir vienādi?
Jā, jo, kad atvadies no viena, tu sasveicinies ar ko citu.
Katras beigas ir tikai kaut kā jauna sākums.
Tu jau to rādīji. Tas nozīmē: bīstams...
Bēdz!
Atstāj mani! Glābies!
Nemūžam!
Ak nē. Esam slazdā.
Turies!
Tas bija vienreizīgi.
Nespēju noticēt, ka tu to paveici.
- Jā! Mēs to paveicām, Trusi. - Tu to paveici.
Tev viss labi?
Viss kārtībā.
Viljam!
Tev viss labi?
Nāc paskaties!
- Kā tevi sauc? - Kas tu esi?
Es esmu trusis. Tāpat kā jūs.
Neizskaties pēc truša. Izskaties pēc rotaļlietas.
Es agrāk biju rotaļu trusis, bet tagad esmu īsts trusis.
Kad bērns tevi mīl, tu kļūsti īsts.
Tā darbojas fantāzijas burvestība.
Nu, vai vari pastaigāt?
Nu, ne pārāk.
Vai vari palēkāt?
Tam nav kārtīgu ķepu.
Kā tu vari būt īsts trusis, ja nevari palēkāt?
Es nezinu.
Tu saki, ka vari kļūt īsts, ja bērns tevi mīl.
Nu, kā tu vari droši zināt, ka tavs bērns tevi tiešām mīl?
Vai tas tā teicis?
Nē, viņš teica, ka esmu īsts.
Bet es tikai domāju...
Ja viņš tevi mīlētu, kāpēc gan lai atstātu te laukā?
Aukstumā.
Cilposim prom.
Drīz būs tumšs.
- Mums jāatgriežas alās. - Lai veicas!
Lai veicas, rotaļu trusi!
Nabadziņš.
Ko tu te laukā dari?
Nāc. Atpakaļ savā vietā.
Trusi, kur tu biji?
Puika mani atstāja laukā.
Atnāca īsti truši un pateica, ka aizvien esmu tikai rotaļlieta.
Varbūt viņiem taisnība.
Varbūt Puika mani nemīl un tāpēc es joprojām neesmu īsts.
Puika ir ļoti slims, Trusi.
Ko? Kā tu to domā?
Viņš guļ gultā ar augstu temperatūru.
Vakar vakarā dzirdējām, ka ārsts runāja ar Puikas mammu.
Bet Puikam viss būs labi, vai ne?
Viņam viss būs kārtībā.
Viņa tēvocim pirms daudziem gadiem bijis kaut kas līdzīgs.
Viņš gandrīz neesot izdzīvojis.
Daudzi neizdzīvo.
Trusi, ir vēl kas.
Kad viņa tēvocis bija slims,
viņi pēc tam sadedzināja visu, kam viņš bija nesen pieskāries.
Tā lika ārsts.
Viņi tā dara, lai slimība neizplatītos.
Tāpēc šovakar, kad viņi ienāks pēc rotaļlietas, tev jāslēpjas.
Jo, ja tu nenoslēpsies un tevi izvēlēsies, tās būs tavas beigas.
Tu saproti?
Skat. Ārsts.
- Paldies, ka atnācāt. - Protams.
Teikšu, kā ir. Viņš ir...
Viņš ir ļoti slims.
Vai viņš izveseļosies?
Man žēl. To es nevaru pateikt.
Būs smaga nakts.
Viņam vajag, lai esat stipri.
Es...
Es aiziešu pēc kādas rotaļlietas.
Viņa nāk. Slēpieties!
Prom!
Viņa nāk.
Trusi, pasteidzies!
Ja tevi aiznesīs uz to istabu, tad tevi iemetīs ugunskurā.
Visos mūsu kopīgajos piedzīvojumos viņš mani nekad nepameta.
Tāpēc es nepametīšu viņu.
Trusi, lūdzu, nāc pie prāta!
Tas būs tavs gals.
Nu, tu pats teici, Puika tevi atstāja laukā.
Varbūt viņš tomēr tevi nemīl.
Tā varbūt ir, bet es mīlu viņu.
Te tava mīļākā mantiņa, mīļum.
Trusi, vai tas esi tu?
Es.
Man bail.
Es zinu.
Man arī.
Kaut es būtu drosmīgāks.
Vienmēr esmu to vēlējies.
Kā gan tu varētu būt vēl drosmīgāks?
Visos mūsu kopīgajos piedzīvojumos tu vienmēr mūs izglābi.
Tu nekad mani nepameti.
Tev nevajag vēlēties būt citādam.
Tu jau esi nevainojams.
Tu tiešām domā, ka esmu drosmīgs?
Visdrosmīgākais.
Mani vecāki saka, ka tad, kad man kļūs labāk, aizbrauksim uz jūru.
Vai tas nebūtu jauki?
Varbūt atradīsim tur dārgumus.
Varbūt tie ir aprakti smiltīs.
Mums nevajag atrast dārgumus.
Es jau esmu atradis dārgumu.
Es tevi mīlu, Trusi.
Es arī tevi mīlu.
Atveriet mājā logus! Ielaidiet te svaigu gaisu!
Grasījos viņam pusdienām pagatavot zupu, dakter.
- Būs labi? - Nevainojami.
Tā, jāsadedzina viss, kas infekcijas laikā bija Viljama tuvumā.
Lai slimība neizplatās.
Tā, palagi, pidžamas, rotaļlietas, viss.
Labi, ka šodien esi te, Džordž.
Tas viss ugunskuram.
Tūlīt sadedzināšu.
Aiziešu pēc sērkociņiem.
Prieks, ka Viljamam labāk.
Pēc stundas jau darīs blēņas.
Nu, tā jābūt.
- Tā, iekurināšu ugunskuru. - Paldies, Džordž.
Kļuvis vēss, ne?
Nē! Nē!
Mīļum, lūdzu, nesatraucies!
Neesmu satraukts!
Kur viņš ir?
Runa par viņa trusi.
Viņš grib zināt, kur tas ir.
Viljam.
Trusis ir prom.
Ko tu saki? Kur viņš ir?
Viņš bija vecs un noplucis, mums bija viņš jāaizmet.
Kāpēc jūs tā darījāt?
Klau, ja būsi klausīgs,
varbūt Ziemassvētku vecītis atnesīs jaunu mantiņu.
Es negribu jaunu. Es gribu savu Trusi. Gribu atpakaļ Trusi!
Kas šodien par dienu?
Ak tu pasaulīt!
Jau ziema?
Šķiet, es aizgulējos.
Kas tu esi?
Esmu rotaļu istabas feja, atbildu par fantāzijas burvestību un tā.
Mans darbs ir parūpēties par rotaļlietām, kuras vairs nav vajadzīgas,
kad tās ir vecas un noplukušas.
Kāpēc tu raudi?
Esmu bēdīgs, jo skumšu pēc Puikas.
Jo es vairs nekad ar viņu nespēlēšos.
Esmu bēdīgs, jo man šķita: ja viņš mani mīlēs, es kļūšu īsts.
Bet varbūt tā arī nemīlēja.
Protams, ka viņš tevi mīlēja.
Vai dieniņ, viņš tevi mīlēja tik ļoti, cik iespējams otru mīlēt.
Tad kāpēc es nekļuvu īsts?
Nevari kļūt īsts, liekot kādam sevi mīlēt.
Īsts tu kļūsti tad, ja tavu rīcību vada beznosacījuma mīlestība un laipnība.
Kā tas vakarnakt bija ar tevi.
Tad tagad es esmu īsts?
Bet, ja es esmu īsts, kāpēc man nav biezas vilnas un īstu ķepu?
Un kāpēc nevaru palēkt?
Apžēliņ, kur gan jūs, rotaļlietas, ņemat tādas domas?
To, vai esi īsts, nenosaka tavs izskats.
To nosaka tas, kas ir tavā sirdī.
Tu mīlēji Puiku, un Puika mīlēja tevi.
Apžēliņ, paskaties uz sevi!
Skat, kā tu esi no mīlestības nodilis.
Citas rotaļlietas saka, ka esmu neglīts.
Tad tās nezina, kas ir skaistums.
Tā, man tev ir balva par to, ka biji tik laba rotaļlieta.
Nu, Viljam. Ir astoņi.
Šķita, nesīsies lejā minūti pēc septiņiem.
Nu taču. Parādi, kā smaidi!
Ir Ziemassvētki.
Ziemassvētkos ir jāsmaida. Noteikums.
Nu re.
Nu nāc šurp!
Šķiet smaga. Nez kas tur varētu būt.
Uzvelc mēteli un zābakus un izej ārā!
Pamēģini palidināt.
Sveiks, Trusi.
Atā, Trusi.
Paldies.
Sveiki, mani sauc Viljams.
Vai gribat paspēlēties?
PAMATĀ MĀRDŽERIJAS VILJAMSAS GRĀMATA, VILJAMA NIKOLSONA ILUSTRĀCIJAS
Tulkojusi Laura Hansone