Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Visų jūsų papuošimai gražiai atrodys ant eglutės.
Jei reikia pagalbos kerpant, pakelkit ranką.
Visi šaunuoliai.
Kadangi šiandien tavo paskutinė diena, Viljamai,
ateik ir parodyk visiems savo darbelį.
Nesidrovėk.
Eikš.
Eik.
Šaunuolis, Viljamai.
Manau, tu turėtum pirmas papuošti eglutę.
Visi susirinkite.
„Kodėl mažąjį senį besmegenį barė, kad jis dėjo morką į maišą?“
Nežinau. Kodėl?
Jis kišo nosį, kur nereikia.
Viljamai.
Sėkmės naujuose namuose.
Pasiilgsime tavęs.
Tavo naujasis kambarys - didžiulis, Viljamai.
O svetainėje yra daug vietos
didžiulei eglutei.
Turėsim žaidimų kambarį visiems tavo daiktams.
O sodas irgi puikus.
Apačioje yra laukų ir miškų.
Spėju, nekantrauji susipažint su nauja klase ir mokytojais.
Tavo mokytojas malonus.
Lažinuos, visi berniukai ir mergaitės džiaugias, kad turės naują draugą.
Pone.
Na, padėsi kilnoti kai kurias dėžes, jaunuoli?
Laba diena, Viljamai.
Momo!
Galą. Atsargiai pro staktą.
Labas, Mere.
Sveiki, visi.
Tegul tėvai įsikuria,
o tu patyrinėk namus.
Be galo dideli, Momo.
Kaip smagu, ar ne?
Daug vietos nuotykiams.
- Abu grojam. - Tikrai?
Na, stengiuos groti.
Ji gamina 18-ai žmonių.
Nori eit lipdyt besmegenio?
Ne dabar, branguti.
Vaikai padarė. Dievinu šį metų laiką.
- Išties. - Kerolaina, sakei,
Kalėdas praleisi su mama?
Taip.
Aš Viljamas. Norit pažaist kartu?
Mano vardas Viljamas. Norit pažaist?
„Brangus Viljamai, be galo tavęs pasiilgsim,
linkime tau visa ko geriausia naujuosiuose namuose.
Su meile Merė, Arturas, Bonė,
Polas, Lizė, Džeinė, Alisa, Džonas.“
Prašau išjungti šviesą, Viljamai. Rytoj svarbi diena.
Taip!
Gražių Kalėdų, meiluti.
Gražių Kalėdų, Momo. Sakei, septintą galiu keltis.
Laukiau amžinybę.
Jau tikrai 7.00 val.?
Girdėjau tik šešis dūžius.
Suskaičiavau septynis. Prisiekiu!
Jei taip, pažiūrėk, ar buvo Kalėdų Senelis.
Jėga!
Kažin kam šitas.
Gražių Kalėdų, mielasis.
Labas, Triuši.
Triuši.
Pagaliau atėjom, Triuši.
Taip.
- Su Kalėdom. - Kaip sekas?
- Džiugių Kalėdų, vikare. - Džiugių Kalėdų.
Vargu.
Kai nereikia kraustytis...
Eime, mažyli.
Laikas į lovą.
Žinoma.
Jaukių Kalėdų, brangioji.
Labas vakaras ir gražių Kalėdų.
Sveikas atvykęs į žaidimų kambarį.
Aš Išmintingoji Kumelė.
O kas tu?
Na, aš turbūt triušis.
Kas ten, Išmintingoji Kumele?
Naujas žaislas. Prisistatė kaip triušis.
Na va.
- Nagi. - Duok pažiūrėt.
Štai taip.
Man neatrodo ypatingai.
Kaip manai, Triuši?
Ar tu bent tikras?
Kaip suprasti?
Aš, kaip ir tikros mašinos, pagaminta iš metalo.
Ir matai tuos juodus skrituliukus šonuose?
- Ir juos turi tikros mašinos. - O taip.
Versle juos vadina ratais.
Ratais.
O be to...
Liūte, prisuk mane.
Aš turiu tikrą veikiantį motorą.
Berniukui tereikia mane prisukti ir aš iškart lekiu.
Kaip vėjas.
- Atsargiau. - Saugokis!
Iš kelio!
Nedaug trūko.
Liūtas, žinoma, irgi tikras.
Taip! Pažiūrėk į mano kojas.
Sąnariai tokie pat kaip tikrų liūtų, tad galiu iššokt kaip katė
ir prisėlint prie grobio.
O aš - tikras karalius.
Pažvelk į mano didingus drabužius ir didingą karūną.
Šie brangakmeniai - tikri smaragdai ir rubinai...
Jie mediniai.
Kaip drįsti taip kalbėt su žaidimų kambario karaliumi?
Lenkis man, sena, nutriušusi baidykle.
Arba nesilenk.
Nutariau, kad Išmintingoji Kumelė neprivalo lenktis.
Dovanok, Išmintingoji Kumele, žinai, kaip kartais įsijaučiu.
Viskas per tuos drabužius.
Jie tiesiog tokie didingi.
Ką manot apie naująjį žaislą?
Man jis nepatinka.
Jei leisim šiam tariamam triušiui miegot žaislų dėžėj,
jį gali išsirinkt kaip žaisliuką į lovą.
Kas tas „žaisliukas į lovą“?
Vakare dažniausiai išrenkamas žaislas, su kuriuo Berniukas miegos.
Kur yra Berniukas? Kada jis grįš?
Gana klausinėt!
Turim priimt sprendimą.
Šis žaislas neturi nei judančių detalių, nei sąnarių.
Neturim su juo nieko bendro,
reikia jį ištremt į tolimąjį žaidimo kambario kampą.
- Liaukis. Palik vargšą ramybėj. - Pritariu!
Ir aš.
Ką gi.
Keliauk į tolimąjį kampą, kur tavęs niekas nematys.
Toliau!
Čia yra...
Kai aš dar naujas buvau, turėjom tvarką.
Žaislai gerbdavo pranašesnius.
Gėdinga.
- Galiu vėl nusileist žemyn? - Nagi.
Prašau tiesiai į lovą. Visą dieną žaidei.
Bet aš nepavargęs.
Ką tik kietai miegojai.
Bet vis dar Kalėdos.
Atneštum jam vandens, brangusis? Ir paimk žaisliuką į lovą.
Išmintingoji Kumele, ką reiškia „tikras“?
Ar tai reiškia, kad turi judančias detales...
Neklausyk jų, Triuši.
Tikrumas nepriklauso nuo to, kaip tu padarytas.
Tai tiesiog nutinka tau.
Kai vaikas labai ilgą laiką tave myli,
ne tik žaisdamas,
bet nuoširdžiai myli, tada tampi tikras.
Stebuklas, kai vaizduotė tampa tikrove.
Ar nuo to skauda?
Gal ir truputį skauda, nes mylimi žaislai
smarkiai nusidėvi dėl nuotykių, į kuriuos patenka.
Bet patikėk manimi, tai to verta.
Kai vaikai pamilsta tave, jie myli iš visos širdies.
Neįsivaizduoju, koks jausmas galėtų būti gražesnis.
Norėčiau vieną dieną tapti tikras.
Na, jei Berniukas mylės tave, tapsi.
Kažkas ateina.
- Greičiau! - Greičiau!
Jau laikas!
Niekad nežinai.
- Judinkis. - Ji mane stumdo.
Palik man vietos.
Kurį žaislą?
Mano triušį!
Puiku.
Saldžių sapnų.
Labanakt.
Labas, Triuši.
Nori pažaist su manim?
Nuostabu. Man reikia gero urvų rausėjo.
Kadangi tu triušis, pamaniau, kad geriausiai tiksi šiam darbui.
Ko mes dar laukiam?
Triuši, nesu matęs geresnio rausėjo už tave.
Mes turbūt jau milijono kilometrų gylyje.
Turim būti atsargūs.
Žemė sausa, tunelis gali bet kada įgriūti.
Mes triušiai išmanom tokius dalykus.
Mano apskaičiavimais mes jau pusiaukelėje.
Kur keliaujame?
Į Čisapą.
Seniau ten gyvenau.
Mano visi draugai ten.
O čia neturiu draugų.
Turi mane.
Tu teisus.
Esi mano naujas draugas, vadinasi, esi ir geriausias draugas.
Vajė, dar niekad nebuvau geriausiu draugu.
Kaip greitai mes rausiam. Akimirksniu ten atsidursim.
Kažką kliudžiau.
Lobio žemėlapis!
Kas čia?
Tunelis!
Jis griūna.
Greičiau, Triuši, turim bėgt iš čia.
Laikykis įsikibęs.
- Nespėsim! - Spėsim. Jau beveik.
Mums pavyko, Triuši.
Mes saugūs.
Dabar mes -
geriausi draugai, tad turėsim kartu ieškoti to lobio.
Mokiniai, norėčiau jus su kai kuo supažindinti.
Viljamai, prašau ateiti čia.
Nagi.
Mokiniai, pasisveikinkite su Viljamu.
Labas, Viljamai.
Viljamai, gali keliais žodžiais prisistatyti?
Nieko tokio, Viljamai. Gali sėstis.
Praeitą savaitę kalbėjom apie rudenį.
Ar kas prisimena, kas būna rudenį?
Labas.
Ar tu ne mano kaimynas?
Nori pažaist su mumis?
Palik jį, Liuse. Einam žaist.
Greičiau! Veržkimės į pilį, kol tiltas nuleistas.
Manau, lobis bus sosto menėje.
Viljamai, pietūs ant stalo.
Daugiau salotų?
Ir aš jau sotus.
Bet, nepaisant to, kiek suvalgau, Momo visad priverčia nuryt dar du kąsnius.
Klausyk, sugalvojau, kaip surast lobį.
Mums reikia kerų.
Džordžas sako, ten gyvena fėjos.
Jei nori sutikt vieną jų, turi pastatyt jai namelį.
Momo.
Mes su triušiu pavalgėm. Galim toliau žaist?
Suvalgyk dar du kąsnius.
Normalius.
Taigi, čia oficialus fėjų namelis.
Dabar belieka sukalbėti fėjų laiminimą.
Fėjos skrenda, spindi, plasnoja.
Susirinkit po šiuo dangumi į šį sodą.
„Abrakadabra!“ - narsuoliai Viljamas ir Triušis taria.
„Prašom jūsų kerų, parodykit savo galią!“
Dabar, kai mažiausiai tikėsimės,
pasirodys stebuklinga fėja ir padės mums surasti lobį.
Labanakt, Momo.
Jetau, pažiūrėk į tą triušį. Paimsiu ir susiųsiu.
Ne! Negalima, Momo.
Negali atimt Triušio.
Gerai jau.
Vargeli.
Tik būčiau jį sutvarkiusi.
Čia tik žaislas.
Jis ne žaislas, Momo. Jis tikras.
Gerai, jei taip sakai.
Labanakt.
Berniukas?
Taip.
Jis sakė, kad tu tikras?
Taip.
- Tu? - Taip.
Ar jauties kaip nors kitaip?
Kad nežinau.
Nemanau.
Atrodai taip pat kaip visada. Atrodai žaislinis.
Bet jūs visi žaisliniai, o sakot, kad esat tikri.
Taip, bet mes ne rimtai.
Tik apsimetinėjam.
Ir mes bent jau panašūs į tikruosius daiktus.
Liūtas turi karčius.
- Karalius - karūną. - Taigi.
Pasižiūrėk į save.
Atrodai nutriušęs.
- Tu suplyšęs. - Taip.
Nesmagu sakyti, bet, regis, matau tavo kamšalą.
Jo kamšalas iš... Siaubeli! Kas čia per kamšalas?
Per visą savo gyvavimą nesu matęs žaislo be vidinės struktūros!
Kaipgi tu gali būt tikras, kai esi tokia palaida bala?
Gana.
Iš kur jums žinot, ką reiškia būti tikram?
Berniukas žino geriausiai,
jei jis sako, kad triušis tikras, tuomet jis tikras.
Kažkas ateina.
Triuši, žinau, kad fėjų kerai nesuveikė,
bet ilgiau laukti nebegalim.
Turim surast lobį, kol jo nesurado kiti.
Manau, jis yra užburtajame miške.
Kai ką mačiau, Triuši.
Duodu ranką nukirst, tikrai mačiau.
Ne!
Nemanau, kad tai didelė bėda.
Kas ten, Triuši?
Bet jis visad vienas.
Tai negali būti gerai.
Ne vien aš taip manau.
Mokytojai irgi pastebėjo.
Draugystėms reikia laiko.
Praėjo ne vienas mėnuo.
Kiek dar nieko dėl to nedarysim?
Jis atrodo laimingas su triušiu.
Jis neturi tikrų draugų.
Kokio lobio mes ieškome?
Ar tai auksas?
Brangakmeniai?
Šokoladas?
Ne, nemanau, kad tai tokie dalykai.
Nesu tikras, kas ten, bet manau, suprasim pamatę.
Turime būti tyliai.
Miške pilna pavojingų žvėrių.
Mes triušiai bendraujame nekalbėdami.
Pavyzdžiui, pajutę pavojų šitaip treptelim letenėle.
Ir šitaip darom.
Ką tai reiškia?
Na, tai reiškia „labas“ ir „viso gero“.
Sveikinatės ir atsisveikinat vienodai?
Teisingai, nes su kuo nors atsisveikinęs, pasisveikini su kažkuo nauja.
Kiekviena pabaiga tėra ko nors pradžia.
Šitą jau rodei. Tai reiškia pavojų...
Bėgam!
Palik mane. Gelbėkis pats.
Niekada!
O ne. Nėra kur bėgt.
Laikykis.
Tai buvo neįtikėtina.
Negaliu patikėt, kad tai padarei.
- Taip! Mums pavyko, Triuši. - Tau pavyko.
Tau viskas gerai?
Taip.
Viljamai!
Viskas gerai?
Ateik pažiūrėt.
- Kas tu toks? - Kas tu per vienas?
Aš triušis. Kaip ir judu.
Na, tu nepanašus į triušį. Panašus į žaislą.
Buvau žaislinis triušis, dabar esu tikras.
Kai tave myli vaikas, tampi tikras.
Tai stebuklas, kai vaizduotė tampa tikrove.
Na, ar gali judėti?
Na, nelabai.
Gali straksėti?
Jis neturi normalių kojų.
Koks tu tikras triušis, jei negali straksėti?
Nežinau.
Sakai, tampi tikras, jei tave myli vaikas.
Na, iš kur gali tvirtai žinot, kad tas vaikas tave myli?
Ar jis taip sakė?
Ne, jis sakė, kad aš tikras.
Bet maniau...
Jei jis tave mylėtų, kodėl paliktų čia lauke?
Šalti.
Eime.
Tuoj sutems.
- Verčiau grįžkim į urvelį. - Sėkmės.
Sėkmės, žaislini triušiuk.
Vargšas.
Ką tu čia veiki?
Nagi. Grąžinkim tave į vietą.
Kur buvai, Triuši?
Berniukas paliko mane lauke.
Sutikau tikrus triušius, jie sakė, kad aš vis tiek tik žaislas.
Jie greičiausiai teisūs.
Galbūt Berniukas nemyli manęs, todėl aš vis dar netikras.
Berniukas sunkiai serga, Triuši.
Ką? Kas jam yra?
Guli lovoje, aukšta temperatūra.
Nugirdom, kaip Berniuko mama vakar kalbėjo su gydytoju.
Bet Berniukas pasveiks, taip?
Jam viskas bus gerai.
Prieš daugelį metų panašiai sirgo jo dėdė.
Vos išgyveno.
Daug kas neišgyvena.
Dar kai kas, Triuši.
Kai sirgo dėdė,
paskui jie sudegino visus jo neseniai liestus daiktus.
Taip nurodė gydytojas.
Taip daroma, kad liga neplistų.
Tad, kai šįvakar jie ateis paimt žaisliuko, privalai slėptis.
Antraip tave pasirinks ir tavo dienos bus suskaičiuotos.
Ar supranti?
Žiūrėk. Gydytojas.
- Ačiū, kad atėjote. - Ką jūs.
Kalbėsiu atvirai.
Jis sunkiai serga.
Ar pasveiks?
Apgailestauju. Tai nenuspėjama.
Bus sunki naktis.
Turite būti tvirti dėl jo.
Aš atnešiu jam žaisliuką į lovą.
Ateina. Slėpkitės.
Dingstam.
Ji ateina.
Triuši, privalai pasitraukti.
Jei ji tave nuneš į tą kambarį, tave sudegins lauže.
Per visus mūsų nuotykius jis nėkart manęs nepaliko.
Tad ir aš jo neapleisiu.
Triuši, prašau, nekvailiok.
Tavęs nebeliks.
Juk pats sakei, kad Berniukas paliko tave lauke.
Gal jis visai tavęs nemylėjo.
Gal tai tiesa, bet aš jį myliu.
Tavo mėgstamiausias, meiluti.
Čia tu, Triuši?
Aš.
Man baisu.
Žinau.
Man taip pat.
Norėčiau būti drąsesnis.
Visada to norėjau.
Kaip galėtum būti dar drąsesnis?
Visuose nuotykiuose būtent tu mus išgelbėdavai.
Niekuomet manęs nepalikai.
Nenorėk būti kitoks.
Tu nuostabus, koks esi dabar.
Ar tikrai manai, kad aš drąsus?
Pats drąsiausias iš visų.
Tėvai sakė, kad galėsim keliauti į pajūrį, kai pasveiksiu.
Argi nebūtų šaunu?
Galbūt ten rasime lobį.
Gal jis užkastas smėlyje.
Mums nereikia rasti lobio.
Aš jau suradau lobį.
Myliu tave, Triuši.
Ir aš tave myliu.
Visame name atidarykite langus. Įleiskim gryno oro.
Pamaniau pietums išvirti jam sriubos.
- Ar galima? - Puiku.
Reikia sudeginti visus daiktus, buvusius šalia Viljamo, kai jis sirgo.
Nenorim, kad liga plistų.
Patalus, naktinius, žaislus - viską.
Gerai, kad tu čia šiandien, Džordžai.
Čia viskas į laužą.
Sudeginsiu.
Pasiimsiu degtukus.
Džiaugiuos, kad Viljamukas sveiksta.
Tuoj jis vėl išdykaus.
Na, taip ir turi būt.
- Ką gi, užkursiu laužą. - Ačiū, Džordžai.
Na ir atvėso oras.
Ne!
Prašau nesinervinti, meiluti.
Nesinervinu!
Kur jis?
Čia dėl triušio.
Nori žinot, kur jis.
Viljamai.
Triušio nebėra.
Kaip suprasti? Kur jis?
Jis jau buvo senas, suplyšęs, tad teko išmesti.
Kodėl taip padarėt?
Klausyk, jei būsi geras,
gal Kalėdų Senelis atneš naują žaislą.
Nenoriu naujo, noriu atgaut savąjį triušį.
Kokia šiandien diena?
Vajė vajė.
Jau žiema?
Regis, pramiegojau.
Kas tu?
Aš - Žaidimų kambario Fėja, esu atsakinga už vaizduotės stebuklus.
Mano pareiga - pasirūpinti nebereikalingais žaislais,
kai jie pasenę ir nusidėvėję.
Kodėl verki?
Man liūdna, nes pasiilgsiu Berniuko.
Nes daugiau niekada nebežaisiu su juo.
Man liūdna, nes maniau, kad tapsiu tikras, jei jis mane mylės.
Gal jis niekad nemylėjo.
Žinoma, kad mylėjo.
Vargeli, mylėjo taip stipriai, kaip tik įmanoma.
Tai kodėl netapau tikras?
Netampi tikras, kai kas nors tave pamilsta.
Tampi tikras, kai tavo poelgius skatina besąlygiška meilė ir gerumas.
Taip tau nutiko vakar.
Tai dabar aš tikras?
Bet, jei aš tikras, kodėl neturiu tankaus kailiuko ir normalių kojų?
Ir kodėl negaliu straksėti?
Bitute pilkoji, iš kur, jūs žaislai, traukiat tokias mintis?
Tikrumas nėra susijęs su išvaizda.
Svarbiausia tai, kas tavo širdyje.
Tu mylėjai Berniuką, o Berniukas mylėjo tave.
Nagi pažvelk į save.
Pažiūrėk, kaip iš meilės susidėvėjai.
Kai kurie žaislai sako, kad aš labai bjaurus.
Tuomet jie nežino, kas yra grožis.
Ką gi, apdovanosiu tave už tai, kad buvai toks geras žaisliukas.
Nagi, Viljamai. Jau aštuonios.
Maniau, išgirsiu, kaip skrieji laiptais 7.01 val.
Nagi. Nusišypsok.
Juk Kalėdos.
Per Kalėdas reikia šypsotis. Tokios taisyklės.
Na va.
Nagi, eime.
Sunki. Kažin kas čia galėtų būti.
Gal apsirenk ir paskraidink jį lauke?
Pažiūrėk, ar skris.
Labas, Triuši.
Viso gero, Triuši.
Ačiū tau.
Labas, mano vardas Viljamas.
Norit pažaisti?
PAGAL MARDŽERI VILJAMS KNYGĄ
IR VILJAMO NIKOLSONO ILIUSTRACIJAS
Išvertė Kristina Čeidaitė