Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MI-E DOR DE TINE, VRĂJITOAREO.
ȘI MIE MI-E DOR DE TINE.
- VORBIM MAI TÂRZIU? - AM TREABĂ.
CE TREABĂ? CÂT MISTER!
O SĂ AFLI FOARTE CURÂND
- Raquel Mendoza? - Da.
- Mersi! - Cu plăcere. Pa!
Viața își pierde strălucirea Dacă nu ești aici
Spune-mi că simți ce simt și eu
Spune-mi că mă iubești
Când apare dragostea
Mă auzi?
Vrei să învățăm împreună?
ASTA E TOT?
Va trebui să-ți folosești imaginația.
Închide ochii!
Imaginează-ți că sunt acolo.
Intru pe ușa sălii de curs.
Dar nu ne vede nimeni.
Ares?
Mă auzi?
Ares?
DE LA FEREASTRA MEA: PESTE MARE
Unii critici consideră că Cervantes se opune sistemului.
Atenție, au motive îndreptățite să o facă!
El îi critică pe politicieni. Îi critică…
- 'NEAȚA! - SUNT LA CURS.
Îndrăznește să aibă un personaj, femeie, care zice că s-a născut liberă.
ȘI MAI TÂRZIU?
LUCREZ LA RESTAURANT
A fost un vizionar.
Dră Mendoza!
Dacă nu-i trimiți mesaje lui Cervantes, te rog să lași deoparte telefonul.
Puneți o mână așa, iar pe cealaltă, aici.
Apoi, apăsați.
Cine știe de câte ori se apasă, înainte de respirația gură la gură?
Ares?
Îmi răspunzi la întrebare?
E ușor să te lași dus de val când totul merge bine.
Dar când ceva merge prost…
începi să pui la îndoială totul.
Sunt acolo unde vreau să fiu? Sunt ceea ce vreau să fiu?
Sunt destul de bun?
Cine a decis să merg la medicină?
Eu? Sau acel Ares care mi-ar fi plăcut să fiu?
NIVEL ÎNCĂRCARE ACUMULATOR 1%
Ares!
AR3S APEL PIERDUT
Mă gândesc întruna doar la distanța dintre noi.
La cei 2.000 km dintre mine și Barcelona.
VRĂJITOAREA: POȚI VORBI?
Dintre noi doi.
Nu pot să nu mă întreb…
dacă fac ce trebuie sau doar ce se așteaptă de la mine.
Nu știu.
Nu știu ce fac aici, de ce am venit și dacă pot continua.
Știu doar că trebuie să te văd.
- NOAPTE BUNĂ! - MI-E DOR DE TINE.
„Literatura e o expediție în căutarea adevărului.”
Iar adevărul e obositor.
AR3S: CE FACI DE SAN JUAN?
De-asta meritați cu toții o vacanță!
Dar vă rog, faceți-mi un hatâr! Nu uitați totul peste vară.
- Raquel Mendoza, putem vorbi puțin? - Sigur că da.
Păcat că, la cursul meu, ai stat întruna cu ochii în telefon.
- Îmi pare rău. - Spun asta, fiindcă…
aș vrea ca studenții mei cei mai buni să fie și cei mai buni scriitori.
Dar mă tem că nu e așa.
Textul tău, De la fereastra mea…
e foarte bun.
Mă enervează asta, dar e foarte bun.
Poftim e-mailul unei prietene. E editoare.
Trimite-i manuscrisul când ajungi acasă.
Ai înțeles?
Iar când te întâlnești cu ea, fă bine și închide-ți telefonul.
- Nu păcălești pe nimeni. - Știu.
De când am fost dată afară de la curs.
N-o să crezi ce s-a întâmplat.
I-ai zis lui Ares că vrei o relație deschisă?
- Știam eu! - Nu vreau.
Dacă îmi ard notițele despre Dante la focul de San Juan
în care cerc al infernului ajung?
Nu știu, spune-mi tu. Ești cel mai bun din clasă.
Dar nu cel mai bun scriitor.
- Ce faci de San Juan? - Stau acasă.
Direct în cel mai adânc cerc.
I-am promis mamei că stau cu ea, deci asta vom face.
Sigur.
Anunță-mă dacă te răzgândești sau găsești altă scuză.
Ne vedem în infern!
Îmi povestești sau nu voi afla niciodată?
Nu e nimic de povestit, Dani.
A fost o scenă porno pentru bibliotecari, Raquel.
- Ați flirtat. - Ba nu.
Te-ai îmbujorat!
Daniela, e doar un coleg, atât.
Te-a invitat la o petrecere, nu te-a cerut de soție.
Nu vreau să merg.
Tu sau vechea Raquel, care era nebună după vecinul ei snob?
- Daniela! - Nu înțeleg ce vezi la Ares.
- Cine știe ce-o face acolo! - Eu nu vreau să merg.
Raquel de acum. Eu.
Cum spui.
Dar să-ți găsești din prima bărbatul visat și să fii doar cu el toată viața…
Iartă-mă, dar nu-mi sună bine deloc.
Ești lipită de telefon de luni întregi.
O seară de San Juan nu face rău nimănui.
Gregory, să ai o vară frumoasă! Ai grijă de tine.
Nu mă saluți?
Yoshua!
E o urgență. Jur!
Te caut de o jumătate de oră. Unde ți-e telefonul?
- Ce e? - Ghici cine a venit!
- N-am idee. Spice Girls? - Ares Hidalgo.
Ce facem?
Ce-am făcut mereu.
- Suntem acolo. - Unde?
Oriunde, Daniela. Lângă Raquel.
Unde anume? Cunosc multă lume.
- Să mergem! - Nu.
- Daniela, te rog. - Bine.
- Nu era urgent? Haide! - Bine.
Dacă-mi rup vreo unghie, o plătești.
Ghidonul ăsta îmi intră exact în…
Și e de bine sau de rău?
Îți spun peste 100 de metri.
- Unde mergem? - În vacanță.
- Luni lucrez. - Iar eu am un curs de vară la Stockholm.
Atunci, ce e asta?
Trebuia să te văd. Chiar și atât de puțin.
- Ți-am luat niște haine de acasă. - Era acasă mama?
- Nu. - Cum ai intrat?
Cunosc bine ferestrele.
Asta e. Lasă-ți lucrurile aici. Mă duc să deschid jos.
Bine.
-Fetița asta cine e? - Claudia.
Mama ei lucra la noi. Eram nedespărțiți.
E roșcată?
Vii?
Satul e aproape.
De San Juan se face o petrecere. Putem merge.
M-ai adus aici ca să mă impresionezi?
Nu. Nu asta era intenția mea.
Ai parola pentru internet?
Ce-ai zice să…
Trebuie să trimit un e-mail.
Bine.
- Da? - În regulă.
E cineva?
- Mă duc să văd cine e. - Bine.
E cineva?
Bună!
- Ce… - Ce cauți aici?
Dar tu?
- Bună! - Bună!
Iubitul meu ne-a invitat.
Așa?
Stai.
E mai bine?
Te simți bine?
Da. Tu?
Da.
Sunt puțin obosită.
Da. Și eu.
Cred că e normal. Nu ne-am mai văzut de mult.
Da.
- Ce e? - E gustul meu.
- Da? - Da.
Ia să văd.
Mi-ai lipsit.
Foarte mult.
Dacă ne-am îndepărtat în ultimele luni, o să ne căutăm până ne găsim din nou.
Da?
Bine.
- Mi-e greu să continui așa. - Cum?
Ascunzi relația noastră, Artemis.
- E absurd! - Nu ascund nimic.
Artemis!
- Camera fratelui tău e un dezastru. - Știi unde e?
Nu știu.
- Pot să te ajut? - Voiam să-i cer un prezervativ.
Unul îți ajunge?
Ia două! Sau trei.
Crezi că frații tăi sunt proști? Sigur știu despre noi.
- Atunci, s-a rezolvat. - E ridicol să ne ascundem!
- Îi știi pe ai mei și cum ne-au crescut. - Știu perfect. Am fost acolo.
Ei bine…
poate că asta e problema.
Lucrez pentru voi, fac școală seara,
o ajut pe mama și tot găsesc timp să fiu cu tine.
Dar dacă pentru tine sunt tot servitoarea, nu merită să mă spetesc 24 de ore pe zi.
Stai!
Ce să fac?
Nu te mai purta ca un Hidalgo, poartă-te ca un iubit.
Dacă relația noastră e serioasă, poartă-te ca atare!
Relația noastră e serioasă.
Da?
- Sigur? - Da.
O să fac ce trebuie.
Cum merge școala?
- N-am fost deloc. - A venit pizza!
Și tu? Ai învățat să înoți?
- Aia cu pepperoni e a mea, Apolo. - Ia mâna!
Era să mă omori.
O sperietură pentru familia Hidalgo, un salt uriaș pentru omenire.
Da. Ce mișto, să mănânci pizza chiar lângă mare!
Mă bucur că ați venit.
Cu legume.
Trebuia să fii supravegheat.
Artemis vrea să vă spună ceva.
Chemați poliția!
Un grup de vagabonzi mi-a ocupat proprietatea!
- N-ați plecat azi-dimineață? - Hotelul din Grecia a fost inundat.
Am văzut în postările lui Apolo că sunteți aici.
Ce idee grozavă, să luați și pe cineva din personal!
Claudia, adu-ne două pahare de cava, să sărbătorim revederea.
- Bună, fiule! - Vrei și tu?
- Da, te rog. - Și tu, Ares?
De fapt, Claudia, adu pahare pentru toată lumea.
- Vrei apă? - Da, te rog.
Tu cine ești?
Burlacul dorit de toate.
MANUSCRIS DLFM
TRIMITERE
ÎN LOCUL TĂU, L-AȘ TRIMITE. CARTEA E INCREDIBILĂ.
AI CITIT-O?
DESIGUR. ÎN ZIUA ÎN CARE MI-AI TRIMIS-O. SUNT AGENTUL TĂU.
DA? HABAR N-AVEAM.
DA. ȘI ÎȚI RECOMAND SĂ O TRIMIȚI.
UITĂ-TE DUPĂ MINE ÎN RÂNDUL ÎNTÂI LA LANSARE.
MERSI CĂ AI CITIT-O. NICI MĂCAR ARES N-A VĂZUT-O ÎNCĂ.
Iubiții vin și pleacă.
Prietenii îți sunt alături mereu.
Vrei?
Avem cinci ani?
Vrei sau nu?
O să mă ajute să dorm?
Te ajută să gândești.
Uitasem gustul.
Cum e la Stockholm?
Nu știu.
Întotdeauna o să ai un loc la Alpha 3. Știi asta, da?
Nu uita asta.
Bună!
Anna.
E cineva?
- Nu am deschis încă. - Vreau doar niște apă.
Ai găsit o scuză mai bună?
I-ai promis mamei tale că petreci weekendul ăsta cu ea.
Da.
Stai în apropiere?
Doar în weekend.
Înțeleg.
E restaurantul părinților mei.
De obicei, lucrez, dar sună-mă. Ne putem vedea, cu sau fără mama ta.
E totul la fel aici.
Ares!
Gregory.
- A trecut ceva. - Două veri.
- Da. N-ai venit vara trecută. - Am fost plecat.
Ea va lua un Nobel pentru literatură. Raquel Mendoza. Suntem colegi.
Îmi pare bine. Ares.
Cere-i un autograf, înainte să devină faimoasă.
De ce?
E cea mai bună din clasa noastră
și motivul pentru care îmi place specializarea.
- Iei zece pe merit. - Ca să te impresionez.
Deși n-am deloc succes.
Mama ei e mereu în cale. De jumate de an încerc.
- Mama ta? Cum așa? - Trebuie să plec.
Aproape că ți-a căzut în plasă.
Știm cum e când unul vorbește cu o fată și apari tu în peisaj.
Promit să nu mă bag.
Ai uitat apa.
N-a fost amuzant.
Vii să înotăm?
- Whisky? - Da.
Sofía!
Mâncăm aici sau la restaurant?
Hotărăște tu. Eu…
Vino după mine.
Așteaptă-mă!
Nu te uita așa la mine.
M-am gândit la ce am vorbit.
Să ne căutăm până ne găsim.
La ce te-ai gândit?
M-am gândit…
că poți începe să cauți aici.
Ares!
Aici!
Ares!
Pe acolo!
Mulțumesc.
Doamne!
- Ce faci? - Bine.
Doamne! Mă bucur să te văd!
- Ce faci? - Cum merge?
Bine. Totul e bine.
Tu trebuie să fii Raquel. Ce plăcere! Eu sunt Vera. Mă bucur să te cunosc.
Ares vorbește tot timpul despre tine.
Ea e mama mea, Camila.
- Ți-am povestit despre el, mai știi? - Da!
Eram nerăbdătoare să te cunosc.
Aud mereu de Alpha 3. Numai de bine.
Tata și fratele meu se ocupă. Ei merită laudele.
La fel de rebel ca Vera.
De-asta vă potriviți perfect.
Mamă! N-o asculta.
Spune tot ce-i trece prin cap. Și-a pierdut manierele.
Poate că nu am maniere… dar am ochi.
Dumnezeule!
Scuzați-mă.
Alo?
Sigur că da.
Nu. Mai mult. Haide! Sunt în vacanță.
Nu exagera, Juan.
- Ce faci aici? - Pe iahtul meu?
Păi…
Mama face turul Mediteranei în fiecare vară.
Nu știu dacă ți-am spus. Dar tu mi-ai zis că vii aici.
Așa că am venit și eu cu ea.
Ca să am grijă de ea. Data trecută, la Veneția, era să cadă în apă.
Ne-am speriat. Dac-o vedeai…
Și mama a fost la Veneția.
Mulți turiști, nu?
- Vera… - Ce? Mie îmi place.
Glumesc. Ador Veneția.
Serios. Cu turiști cu tot.
Mama ta are gusturi bune. Pe bune.
Și dacă ești fiica ei, e foarte drăguță.
- Mulțumesc. - Ares e foarte norocos!
Rămâneți la cină? Dominique e un bucătar grozav.
Ce ziceți?
Sigur.
- Artă? Îmi place. - Da.
Tu ce studiezi?
Părinții mei cred că studiez Dreptul.
- Ce faci cu adevărat? - Mă gândesc ce să fac.
- Îmi place. - Îți place totul, nu?
Raquel nu mi-a spus încă despre ea.
Studiez literatura.
O umanistă!
Știu! Și asta îți place.
Cum e să stai cu tipul ăsta, care are o minte atât de exactă?
De fapt, Raquel l-a convins să studieze medicina.
- Serios? - Fiindcă asta era… Asta îi place.
Ce drăguț!
Ești atentă. Spune multe despre tine.
- Tu ce ai fi făcut? - Cu Ares?
L-aș fi legat și l-aș fi ținut doar pentru mine.
Sigur că da!
Glumesc. A ales perfect să meargă la Stockholm.
Se învață, dar se și petrece.
- Are sens. Sigur că da. - Vera se distrează mai mult.
Ba nu! Cine voia să danseze gol în zăpadă?
- Ce? - Eram foarte beat, așa că nu…
Exact! Sau, când a explodat bromura la cursul de farmacie.
- V-ați văzut goi? - Nici la bromură n-am fost eu.
Bine. Sigur.
Dar știți care e realitatea?
Ai față de băiat cuminte. Așa zic toți. Dar nu e deloc cuminte!
Nu e? Povestește-ne.
Ba da, e cuminte! Chiar plictisitor. Ești norocoasă, Raquel.
Ea își publică primul roman.
- Așa e. - Da.
L-a editat și a lucrat la el tot anul.
Nu mi-ai spus.
Păi…
Editura așteaptă să primească manuscrisul.
Ce veste bună! Felicitări!
Să-l citiți. Se cheamă De la fereastra mea.
Despre ce e vorba?
- E povestea lui Raquel și… - Yoshi, taci!
Mă scuzați.
- Romanul e foarte bun. - Când îl trimiteți?
Bună!
E frumos, nu?
- Îmi pare rău. - Pentru ce?
Acaparasem toată conversația.
Tu publici un roman, iar noi vorbim de petreceri.
Nu public nimic.
Nici n-am vorbit cu editura.
Pentru cine scrii? Se zice că întotdeauna e cineva.
La tine, cine e?
Tata.
A fost scriitor.
A fost?
A murit când eram mică.
Tatăl meu ne-a părăsit pe mine și pe mama.
Apoi, ea l-a cunoscut pe Carlos.
Acum e bine, dar în copilărie, am fost doar noi două.
Știu că abia ne-am cunoscut,
dar crede-mă… știu ce simți în legătură cu romanul.
Studiez medicina de aproape un an
și încă nu știu dacă o fac fiindcă îmi place
sau fiindcă i-ar fi plăcut tatălui meu
Cumva, cei care nu sunt aici contează mai mult decât cei care sunt.
Nu te grăbi.
Apropo de e-mail, o să fie bine.
- Daniela, paharul meu! - Ce?
- E băutura mea! - Nu mai e. Îmi pare rău.
Bună!
- Ce mai faceți? - Pleacă!
Trage fermoarul și valea!
Hai, pleacă!
- Uită-te la ăsta. - Nu știe pe ce lume e.
Poate că vrea să se joace.
Care-i treaba? Vrei probleme?
Lasă-l în pace, Borja. E prietenul meu.
Ce vorbești? Nu te băga, Anna.
Am zis să-l lași!
- Gata! - Nenorocito!
Mâna mea!
- Îi rupi mâna! - Dă-i drumul!
Dă-o dracu', mă doare încheietura!
Oprește-te!
Ai mare grijă, fetițo!
Să mergem!
Se cred stăpâni aici.
Da…
Îmi place inelul tău.
- De unde îl ai? - Dintr-o pungă cu chipsuri.
Interesant!
Ce zici de Vera?
E în regulă. Foarte drăguță.
Anul ăsta s-a distrat cu Ares mai mult decât tine.
- Daniela, nu mai băga râcă! - N-am încredere în ea.
Ai încredere în Ares.
- Mă îndoiesc de el în locul tău. - Sunt doar prieteni.
- Ai vorbit cu Vera. - Ce?
- Tu și Vera ați vorbit mult. - Da. Nu știu.
Ce ți-a povestit?
Nimic.
DANIELA: NU E CĂMAȘA LUI ARES?
Sunt doar prieteni.
Ce s-a întâmplat?
Salut! Eu conduc.
Mulțumesc!
Sunteți gata?
- Da! - Da!
- Știi cum se conduce asta? - E ca o motocicletă.
N-ai mers cu motocicleta.
- Sigur ăsta e drumul? - Nu știu, Yoshi. N-am mai fost aici.
Credeam că mama ta e femeie.
Anna, sora mea. Ei sunt Raquel și Yoshi.
- Bună! - Bună!
Mă văd cu Alex pe plajă.
- Mi-a zis că e cu iubita lui. - Cu iubita lui?
Da.
Cine s-ar fi gândit? Ares Hidalgo, într-o relație.
Sunt supertari plajele secrete ale lui Hidalgo.
Istoria se repetă.
Măcar gluma a fost amuzantă de data asta.
Nu ieșiți încă!
Mie foame.
Sigur Dominique a făcut ceva delicios.
Poți să-l inviți la o întâlnire.
Vii să înotăm?
Eram pe cale să adorm.
Du-te tu dacă vrei.
Credeam că suntem prieteni.
Cine? Tu și Ares?
Noi doi.
- De ce nu mai putem fi prieteni? - Nu știu nimic despre tine.
Îmi pare rău pentru faza de la restaurant. Nu mi-a dat de ales.
Îl știi doar.
Cu ani în urmă, ieșeam cu o fată, Bea, de la noi de la liceu.
Eram îndrăgostiți. Apoi, Ares s-a arătat interesat de ea.
- Gregory, nu trebuie… - A durat două săptămâni.
În a treia, Ares s-a cuplat cu alta.
Prieteni?
Prieteni.
Chestia asta cu uitatul la mare adâncit în gânduri, e un clișeu.
Nu crezi?
Te-am căutat pe rețelele sociale. N-am găsit nimic.
E un compliment?
Ce zici de o tăvăleală?
- Nu. - Nu-ți plac?
- Nici nu ne cunoaștem. - Și?
Plus că… eu te cunosc.
- Știu multe despre tine. - Serios? Ce anume?
Știu…
că-ți place să privești marea adâncit în gânduri.
Mai știu că-ți plac chipsurile.
- Deci, o facem sau nu? - Așa agăți băieți de obicei?
Îmi placi.
Și tu mă placi.
- De ce crezi asta? - Ești încă aici.
Claudia, nu găsesc e-mailul cu rezervarea de diseară. Mi-l trimiți?
În legătură cu Grecia, vorbește la agenție și sună-mă dacă fac figuri.
Claudia, unde ești? Poți să mă suni, te rog?
Știi cumva unde e bluza mea crem?
- Bună! - Bună!
Claudia, te caut în sat și nu te găsesc.
Aș vrea să vorbesc cu tine și…
Foc ce arde
Foc ce te face să cânți
Rece e privirea lui Dar pe mine nu mă îngheață
Inima lui rece ca piatra Pe fata mea n-o sperie
Fata mea nu se arată…
- Aplauze! Vino încoace! - Bravo!
- Minunată, ca de obicei. - Mulțumesc!
Nu! Mulțumesc foarte mult!
Cânți superb de fiecare dată.
Încearcă asta.
- La naiba! - Poftim? Credeam că o să-ți placă.
Nu mă înțeleg prea bine cu menta. Dar e bun. Se vede că tu l-ai făcut.
Te simți bine?
Sigur că am pus mentă.
- Da. - Și căpșune.
Ziceam doar…
Haideți să jucăm un joc. „Sticluța.”
Știți regulile.
Adevăr sau sărut. Cel care învârte alege. Cel la care se oprește execută.
- E distractiv! - Nu era așa jocul.
Sticla mea, regulile mele.
- Bine! - Haide, Raquel.
Să vedem!
Ares!
- Ce să fie? - Adevăr sau sărut?
- Adevăr. - Acum am înțeles.
Ai vrut vreodată, în acest an, să nu fi fost cu Ares?
Taci! Sticla s-a oprit la el.
Tu îl întrebi ceva pe Ares.
Nu înțeleg nimic.
- De ce jucăm asta? - Doar pentru că e distractiv.
- Învârt eu. - Al cui e rândul?
Ce să vezi?
- Și acum? - Nu se poate!
- Învârte-o iar. - Nu.
E clar la cine s-a oprit. Adevăr sau sărut?
El nu poate răspunde. Nu vorbește spaniolă.
Atunci, trebuie să fie un sărut.
Zice că da.
Sticla decide.
- Ce a zis? - Bine. Se învârte!
Pregătește-te…
Să vedem!
Ai trișat. Jocul e aranjat!
Așa, fată! Bine!
Dumnezeule!
- La naiba! - Ce față a făcut Raquel!
Mă duc să-mi iau un mojito. Mai vrea cineva?
- Așa, ascunde-te! - Aduc câte ceva din toate.
Dar să te întorci, Yoshi!
Băga-mi-aș!
Nu-mi face asta, te rog.
Raquel are nevoie de mine. Te rog, te implor.
Te duci în singurul loc de pe barcă cu încuietoare
și nu-l folosești?
E dovada că mă placi.
Mai vrei o dovadă?
- Da. - Grozav.
Am prezervative.
Raquel!
Cum te înțelegi cu prietenul tău?
Claudia…
Aș vrea ceva de băut.
E whisky acolo.
Deși vrei să pari altcineva, încă lucrezi aici.
Ce să vezi?
Nu putem fi amândouă roșcate. Ți-am zis deja.
O să se creadă că faci parte din familie.
Dar dv. vă vopsiți.
- Ești concediată. - Nu, fiule. Nu…
Strânge-ți lucrurile și pleacă!
Aveți grijă, e alunecos.
E rândul meu.
- Dani. - Adevăr.
- Vrei să întrebi, Raquel? - Trișezi. Ai zis și tu mai devreme.
- Întreb eu, atunci. Zi-mi ce. - Incredibil!
Despre cămașă, dacă a mai purtat-o cineva.
Mamă! Devine interesant.
A mai purtat cineva cămașa pe care o ai pe tine?
Nu știu.
Spune adevărul. Asta e regula.
Ăsta e adevărul. Nu știu.
Bine…
Adevăr.
- Te-ai culcat cu el? - Asta e o porcărie, Raquel.
Ai o poză, îmbrăcată cu cămașa asta.
Te-ai culcat cu el?
La dracu'!
Mă simt ca o idioată.
Lacrimile fac bine la ten.
O să arăt superb.
Ești cel mai tare. Știi asta, da?
E aici.
Putem să vorbim?
De ce? Ca să-mi dai toate detaliile?
Ca să-ți explic.
Vino încoace! Vino!
În noaptea cu cămașa, am băut mult.
Foarte mult.
Nu-mi amintesc nimic.
Știu doar că m-am trezit a doua zi și Vera era lângă mine.
Purta cămașa asta.
Asta e tot.
- Ai venit fiindcă te simțeai vinovat? - Nu.
Am venit fiindcă voiam să te văd.
Ca să fiu cu tine.
Bine. Super!
Atunci… Nu știu…
Te-ai culcat cu Vera ca să afli că vrei să fii cu mine?
- Asta zici? - Știi că nu e așa de simplu.
De unde să știu?
Nu i-ai zis lui Gregory că ai un iubit.
Nu-i așa?
- Nu i-am ascuns nimic. - Nu-ți reproșez nimic.
Nu? Așa pare.
- Încerc să-ți explic. - Explică-mi!
Am avut un an de rahat!
Înțelegi?
A fost mult mai greu decât credeam. M-am simțit un idiot.
În fiecare zi mă întrebam ce dracu' caut la Stockholm.
Și dacă vreau să studiez medicina.
Atunci a apărut Vera.
A văzut că mă chinuiam.
M-a ajutat.
A fost o prietenă bună.
Prin ea, am cunoscut oameni.
Mergeam la petreceri și ne îmbătam.
Uneori, am exagerat.
Așa s-a întâmplat treaba cu cămașa.
Știu că am greșit.
Serios.
Dar te rog să mă înțelegi.
Aș vrea ca problema să fie că a fost ceva între tine și Vera.
Dar cel mai rău mă doare că nu mi-ai spus prin ce ai trecut înainte de asta.
Pur și simplu… m-am temut să nu par prost.
Prost? Fiindcă ai îndoieli?
- Că ai sentimente? De ce? - Fiindcă…
Simțeam că tu îți trăiești viața, Raquel.
Iar eu doar așteptam să mă suni.
Yoshua m-a obligat!
- Mergem la petrecere. - Da.
Să vedem!
Dumnezeule!
- Dacă văd asta ai tăi? - N-o să vadă nimeni.
Doamne, dle Hidalgo, fiul dv. e atât de sexy!
Uitați-vă la el!
Fiu dv. e pur și simplu…
Yoshi e aici?
Pe bune!
Ești foarte sexy cu ele!
Da? Nu e cam îndrăzneț?
Ce vorbești? Mai îndrăzneț e mai sexy.
Cred că ar trebui să fim îndrăzneți ca unghiile astea în seara asta.
Am putea să o facem cu încă cineva.
- Daniela, mi-e bine așa. - Ești sigur?
Ar fi foarte ușor la petrecere.
Nu merg la petrecere, Daniela.
E o chestie între prieteni și nu vreau să fiu în plus.
Nici vorbă! Nu ești în plus!
Vreau să stau acasă.
Dar tu du-te și distrează-te.
Da, sigur că o să mă distrez.
Tu rămâi aici, plictisit, acasă.
Ghici unde mergem.
Haide! Zi un loc.
Cheile farului.
În fiecare an, mă uit la artificii de acolo.
Dacă vrei, poți veni cu mine să le vedem împreună.
Pare departe, dar se fac câteva minute. Câteva curbe și ajungem.
Am planuri cu prietenii mei. Mergem la petrecerea de pe plajă.
Înțeleg.
Ieri, în baie, mi-am zis că ți-a scăpat.
E clar că nu.
- Nu… - Pe câți i-ai rănit din cauza ei?
Anna, ce faci?
Așteaptă!
Ce a pățit?
Nimic.
- Ce faceți? Gata de petrecere? - Da!
- Vin acum. - Haide!
- Imediat. - Te așteptăm jos.
N-ar trebui să mergem și noi?
Mergem toți trei?
- Ares? - Eu nu merg.
Artemis?
- Ca fetele! - Vă iubesc de mor!
- Plângi? - Nu.
- Mă duc să aduc de băut, da? - Plânge!
E beat deja.
Și acum?
- Vin imediat. - Dar…
De asta ai vrut să vin? Serios?
Stai departe de bar? Te știu eu.
- AM FOST ÎNCINS TOATĂ ZIUA - REZOLVĂM, NU-ȚI FACE GRIJI
M-am gândit că o să fii aici.
Ai venit!
Artemis?
Artemis Hidalgo? Tu ești, nu?
Nu au bere fără alcool, dragule. Poftim.
Nu știu… N-o să beau nimic.
Artemis.
Eu sunt María.
María Codina, sunt la master cu Claudia.
El e soțul meu, Eduard.
Mă bucur să te cunosc. E o plăcere.
- Am auzit multe despre tine. - Foarte multe.
Da.
Apa e excelentă.
Cam sărată pentru mine, dar…
excelentă.
Intri?
Nu mă face să te trag aici îmbrăcat.
Pot să-ți spun un secret?
Adevărul e că…
atunci când ți-am purtat cămașa, doar am dormit.
Dar acum putem face mai mult.
De ce ai mințit?
La joc.
De ce?
N-am zis nimic!
Reacția ta a vorbit pentru tine. E problema ta.
E barul tău. Trebuie să știi.
- Da, știu… - Raquel! Am adus băuturile.
Yoshi! Ce faci?
Unde s-a dus Daniela?
Nu știu.
Mă întorc imediat.
Credeam că am ieșit împreună.
Da, dar mă întorc imediat, bine?
- Și băutura? - E a ta.
Yoshi!
Te iubesc!
- Ce faci, omule? - Nu e tipul de aseară?
Unde ți-e bodyguardul, clovnule?
Claudia?
María mi-a spus că ești aici.
Vreau să nu mă mai port ca un Hidalgo…
ci ca iubitul pe care-l meriți.
Noroc!
De ce ai făcut-o?
Îmi arunci mie totul în cârcă?
Dacă am jucat și eu un rol, nu sunt mândru de asta.
Mândru sau nu, nu poți nega ce s-a întâmplat în ultimul an.
- Eram pierdut. - Știu.
Știu exact cum te simți.
Te îndoiești de ceea ce ai ales să faci, toți te presează…
familia are multe așteptări…
E ușor să nu mai fii un Hidalgo.
Dar e mai greu să devii iubitul pe care-l merit.
Mult mai greu.
- Fiindcă merit. - Noapte bună, Artemis!
Îmi pare…
Ares, ne înțelegem, fiindcă suntem din aceeași lume.
Am făcut ceva greșit?
Nu vreau să fac asta.
Credeam că vreau, dar mi-am dat seama că nu e așa.
Dar…
Băga-mi-aș!
Ce… Mi-a furat cheile! La dracu'!
Ticălosule!
Vacanța asta e perfectă!
Dumnezeule!
Motocicleta mea!
Prinde-l! Calc-o!
- Hoț nenorocit! - Du-te!
Oprește, dobitocule!
Am zis să te oprești!
Oprește, băga-mi-aș!
Încetinește!
Îl prindem. Haideți!
Oprește-te!
Accelerează!
Ce s-a întâmplat?
Fir-ar să fie! La dracu'!
Chemați ambulanța!
E Ares?
Raquel! E Yoshi! Haide!
Yoshi!
Fir-ar să fie!
Yoshi, mă auzi?
Yoshi, răspunde!
Te rog.
Yoshi!
Haide, Yoshi!
Yoshi, trezește-te!
Ajutor!
Haide, omule!
Haide, Yoshi!
Yoshi, haide!
Ajutor!
Ce s-a întâmplat?
- Fir-ar să fie, Borja! Ce rahat! - Unde e Yoshi?
- Yoshi! - Știți ce s-a întâmplat?
- Am chemat o ambulanță. - Poftim? Ce s-a întâmplat?
- A avut un accident. - Yoshi?
- Ce i-ați făcut? - Nimic. Jur.
- Jur. - Yoshi!
Yoshi!
- Raquel! - Yoshi!
- Nu! Ce faci? - Yoshi!
- Raquel! - Ai pățit ceva?
- Anna! - Ce s-a întâmplat?
Anna!
- Yoshua a luat o motoretă… - Ce motoretă?
Ajutor!
- Tu ce-ai făcut? - Calmează-te!
Anna, cheamă ambulanța! Fă ceva!
Ce i-ai făcut?
Haide!
Yoshi!
Fir-ar să fie!
Yoshi, nu muri, te rog.
Yoshi!
N-am putut…
Vino.
Părinții lui Yoshi sunt acolo.
Îmi pare rău, Raquel. E devastator pentru toți.
Raquel!
Cea mai bună prietenă și viitoarea soție.
A fost un băiat deosebit.
A îndrăznit să fie el însuși fiindcă i-ai fost alături.
Mulțumesc, Raquel.
Îți mulțumesc că ai avut grijă de el în toți acești ani.
O mai știi pe Raquel?
Puteți intra.
Ne vedem înăuntru.
Raquel, de ce e îmbrăcat așa?
Yoshi, îmbrăcat în negru?
Yoshi urăște hainele negre.
Nu se poate să fie îngropat așa. Yoshi urăște negrul.
- Nu-l vezi? Cine l-a îmbrăcat? - Liniștește-te.
Nu se poate să fie îngropat așa!
- Yoshi… - Liniștește-te.
E prietenul meu! Tu cine naiba ești?
Hai să ieșim la aer!
Nu vreau să ies!
Nu vreau! Te deranjează că plâng?
Te deranjează?
Sigur că da. Nu suporți sentimentele, nu-i așa?
- Blochezi totul și gata. - Oprește-te!
Nu, asta faci mereu. Blochezi totul.
Ce vrei să fac?
Să-l salvezi!
Să-l salvezi, la dracu'!
La dracu'!
Dintre toți oamenii din lume, pe el trebuia să-l salvezi!
Poate…
Ce e, Ares?
Vorbește!
Zi ceva! Spune!
Poate că-l salvam dacă nu stăteam tot anul la telefon.
Așa zici…
Deci e vina mea că Yoshi a murit.
L-ai lăsat singur ca să te distrezi cu Gregory.
În numele întregii mele familii,
vă mulțumesc că ați venit aici.
Sunt cu trei luni și patru zile mai mare decât tine.
Mereu am crezut că tu vei vorbi la înmormântarea mea.
Mi te-am imaginat deasupra sicriului meu și mi-a plăcut.
Cred că mi-a plăcut
fiindcă nu mi-am putut imagina nicio secundă din viața mea
petrecută fără tine.
Încă nu știu cum sau de ce…
dar secunda s-a transformat în ore…
apoi, zile și în curând, ani.
Ne-ai părăsit mult mai repede decât ar fi vrut oricare dintre noi.
Noi doi mai aveam multe de făcut.
Aș fi vrut să vedem un film mai târziu.
Aș fi vrut să vină examenele
și să ne închidem în bibliotecă să învățăm.
Aș fi vrut să mai am o secundă…
să-ți spun că îmi pare rău.
Mi-ai zis odată… că iubiții vin și pleacă, dar prietenii îți sunt alături mereu.
Te-am crezut.
Am presupus că vei fi aici mereu.
Și am greșit, petrecându-mi timpul cu cine nu trebuia.
M-am concentrat pe ceva efemer. Acum nu știu ce să fac…
fără ceea ce trebuia să dureze o veșnicie.
Fiindcă, deși ai arătat contrariul mereu,
și prietenii dispar, ca tine.
Voi învăța să iubesc…
O să fiu iubitul pe care-l meriți.
…fără scuze și necondiționat.
Tu ne-ai învățat să ne iubim.
Ai fost cel mai loial prieten, cel mai puternic și cel mai bun.
Poate că asta voiai să spui când ai zis că vom fi împreună mereu.
Îmi va fi imposibil să te uit vreodată.
Mergem?
Când totul merge bine, nu avem îndoieli.
Dar când ceva merge prost, oamenii își pun întrebări.
Mi-am pus multe întrebări anul ăsta.
Noaptea, mă gândesc la motivele care m-au adus la Stockholm.
Jur că uneori prefer să le uit pe toate.
Dar nu pot.
Nu mai pot.
Nu e ceva ce merge prost.
Totul e distrus.
BUNĂ, RAQUEL. CE FACI?
ÎMI PARE RĂU.
Știu de ce sunt aici.
VERA: EȘTI ÎN STOCKHOLM?
RĂSPUNDE-MI, TE ROG.
Ca să nu fac aceleași greșeli.
Sau să las lucrurile să meargă prost.
Niciodată!
RĂSPUNS: DE LA FEREASTRA MEA
„Bună, Raquel!
Ți-am citit textul, De la fereastra mea.
Ne-a plăcut mult și credem că e potrivit pentru colecția YA.
Am vrea să-ți publicăm romanul.
Agentul tău, Yoshua García, ne-a dat datele tale,
ca să putem lua legătura direct.”
„Bună! Sunt Yoshua García.
Sunt agentul literar al lui Raquel Mendoza.
Clienta mea a scris un roman, dar se teme să vi-l trimită.”
Se teme că nu veți fi interesați. De asta vi-l trimit eu.
Sunt agentul ei și sigur o să vă placă.
Romanul e incredibil. Îl găsiți anexat.
Ador personajul principal.
După ce-l citiți, o puteți contacta direct pe Raquel.
Dacă ea nu vă răspunde,
o puteți contacta pe Daniela Fernandez, asistenta mea.
Iată adresele lor de e-mail.
Cu respect, Yoshi.
„Yoshi”.
Scumpo, e jos un băiat care vrea să te vadă.
Îl cheamă Gregory.
- Să-i spun să urce? - Vrei să plec?
Nu.
Aș prefera să nu.
O să-l sun altă dată.
DE LA FEREASTRA MEA: PESTE MARE
V4 U8M4…
VA URMA…
1N CUR4ND
ÎN CURÂND
DE LA FERESTRA MEA…
TOTUL A ÎNCEPUT CU UN ADIO.
DE LA FEREASTRA MEA: MĂ UIT LA TINE
Subtitrarea: Dan Ilioiu