Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Em vaig criar a Sunshine Coast, a Austràlia.
La meva família i jo sempre érem a prop del mar.
Si no hi érem dins, hi érem al damunt.
Pràcticament vivíem al nostre veler.
Estàvem estrets: la mama, el papa i els quatre germans,
però érem feliços perquè estàvem junts.
A la nit, la mama ens explicava contes d'un home a les estrelles
i després ens bressolaven les onades.
Mai oblidaré la primera vegada que vaig navegar sola:
l'emoció que em va recórrer quan el vent va inflar la vela,
la màgia i la fascinació del mar.
Jo era la capitana i tenia tot el món al davant.
Esperava que el descobrís.
Sentia l'oceà cridant el meu nom.
Als dotze anys, estava obsessionada.
Durant quatre anys, vaig estudiar l'oceà, les onades
i vaig aprendre tot el que vaig poder de navegació.
Tenia tres feinetes i estalviava,
perquè somiava que algun dia faria la volta al món amb veler.
RECORREGUT DE PROVA. SETEMBRE DE 2009. OCEÀ PACÍFIC AUSTRALIÀ.
Jess, com va la prova?
M'ha envestit un vaixell de càrrega. Ha sortit del no-res.
Fas aigües?
No, sembla que no, però m'ha desarborat.
Com és que no ha saltat l'alarma?
Dona'm les teves coordenades.
Estem a 26 graus, 25…
Jess, respira.
Centra't.
Mare meva, què ha passat?
Està bé. Ha xocat amb un vaixell de càrrega.
Ha xocat amb un vaixell?
Guai.
No, Tom.
Li passarà res?
- Segur que no. Torna al llit. - I què més!
Jess, t'has fet mal?
No, mama. Estic bé.
De debò. T'ho prometo.
Vam quedar que res de col·lisions.
No me n'he pogut estar.
Puc parlar-hi? Vull parlar-hi!
- I jo? - Deixa la Hannah.
- Era un vaixell pirata? - No encerta les coordenades.
Truco els guardacostes.
No. El moll s'omplirà de periodistes.
Esperen que fracassi. No pot tornar amb la cua entre les cames.
- El veler està bé? - Li sembla que sí.
- Que té setze anys! - La Jess necessita saber que sola pot.
És a 32 km de la costa.
Imagineu-vos si estigués a 3.200 km del port més pròxim.
T'esperarem al port esportiu. Segur que no és tan greu.
Gràcies, Em.
Jess!
Quan jo digui: "Vira",
farem girar la vela a l'altre costat.
Preparada per guanyar?
Vinga, nens, comencem!
- Ei! Jess, què passa? - No estic preparada.
- No? - Ai, reina.
- No hi vols anar? - No se sent preparada.
- D'acord. - Però si diuen que guanyaràs.
Sí. Potser.
Vinga, Jess!
No sabràs què hi ha si no ho intentes.
No us allunyeu gaire.
Espera, Emily.
De pressa, Jess!
Vine. Així.
Que la Jessica Watson hagi interromput la seva única prova, demostra…
Atherton! Eh, Atherton!
Què hi fa ell, allí?
- Atherton. - Ben.
No sé què us penseu que hi feu, aquí.
Suposo que hem vingut perquè…
aquell veler és diminut per enviar una adolescent a mar obert.
- I bastant inestable. - Deixa'l.
Voltors.
Tu no els alimentis.
Per què no alimentem els voltors?
És insòlit que algú tan jove com ta germana intenti fer això.
És extraordinari i la gent té preguntes.
És el seu objectiu.
Si té èxit, és una heroïna. Si fracassa, el drama ven.
Que té deu anys.
Busquen debilitat. No deixis que et tractin diferent.
Ets la capitana, entesos?
Soc el Ben Bryant, l'assessor de la Jessica.
Jess.
Soc la Jessica Watson.
I vull ser la persona més jove
a fer la volta al món sense escales ni ajuda.
Què ha passat aquesta nit?
- Ha xocat. - Ha estat culpa teva?
Un vaixell s'ha desviat.
Jessica, era la primera nit de la teva única prova.
Com faràs la volta al món si no pots arribar a un altre port?
No hem vingut per tu. Gràcies, Ben.
Crec que puc.
Entens a què t'enfrontes?
Estem parlant de mar obert, d'onades de la mida d'un bloc de pisos
i vents de 70 nusos. És l'Everest de la navegació.
Bé, sí, la ruta és un repte,
però porto mitja vida navegant i…
Un parell d'anys?
He fet les 10.000 milles nàutiques. Ho puc fer.
I ens hem preparat.
No podia preveure que un vaixell ignorés el radar.
Com és que les teves alarmes de proximitat no et van avisar?
No les vaig activar.
Senyor i senyora Watson, això els deu preocupar.
S'ha equivocat. Segur que no tornarà a passar.
No creu que sigui massa jove?
Qui som per negar-li els seus somnis?
S'hi ha esforçat molt i ha demostrat que és capaç.
Quina és la nova data de partida?
Haurem de marxar cap a mitjans d'octubre.
D'aquí a dues setmanes. Que optimista, no?
Després l'oceà Antàrtic s'omplirà d'icebergs.
Jessica!
I l'opinió desfavorable de les autoritats?
Ben, ets la persona indicada per fer que torni?
Tinc experiència.
Però vas perdre un tripulant a la copa Millennium.
Un tal Matt Turner.
Ja n'hi ha prou.
- Deixa'm acabar. - No. S'ha acabat.
Quatre anys d'esforços reduïts a això.
Vaig mirar el radar i no vaig veure el vaixell.
Només era una becaineta. Vaig pensar que…
No, no vas pensar. Va ser una irresponsabilitat.
A més, no encertes les coordenades.
El teu estat d'ànim és crucial.
Si la dislèxia s'apodera de tu, estàs perduda al mig del mar.
Que sí, ja ho entenem.
Creus que el podem arreglar?
Està fet un nyap, però sí.
Encara no està perdut.
Però són reparacions importants.
No tenim diners, mà d'obra ni un lloc on arreglar-lo.
I els patrocinadors?
No crec que vulguin pagar un pal nou dues vegades.
Podem ser creatius.
Reutilitzar aquest aparell, reparar el que puguem…
Ni parlar-ne. Ho farem bé, fins a l'últim cargol.
- I si no aconseguim els diners? - T'esperes un any.
- Papa! - La seguretat és el més important.
Ho penso cancel·lar si les coses no es fan com cal.
Potser ho hauríem de fer. Això ha estat una advertència.
- Ha estat un accident. - Ara no es prenen decisions.
Esperem a veure què diuen els patrocinadors. No, Jess?
Sí, això.
Els guanyadors de la final de rugbi de l'any passat, els Manly Sea Eagles,
semblen preparats per tornar a liderar la lliga
després d'apallissar els Melbourne Storm 34 a 6 aquest cap setmana.
Aquesta serà la seva tercera final consecutiva.
Avui tens netbol.
- Mira'm. I… - Sí. Ja!
Molt bé!
No crec que aparegui res de nou, Tom.
Molt bé. Et marejaràs.
Ja ho sé.
- Et tinc! - Eh! Pareu.
- Em pagarien per fer entrevistes? - Massa poc.
- L'aventura de la Jessica va començar… - Mira!
…quan la seva família va fer les maletes per viatjar per tot Austràlia.
Llegir el llibre del navegant solitari Jesse Martin
la va inspirar a circumnavegar el món.
Estudiava a casa i als dotze anys va començar a formar-se
amb el famós Ben Bryant
i s'ha esforçat per complir el seu somni.
Però aquest somni s'ha convertit en un malson?
Quin gir de guió!
Grups de benestar infantil titllen l'intent d'irresponsable i perillós.
Són uns pesats.
Un menor d'edat no pot entendre els riscos que comporta.
No tenen res millor de què parlar?
La pregunta que tothom es fa: la Jessica Watson és massa jove?
I en què pensen els seus pares?
Ens preguntem si és el somni de la Jessica o el seu.
També surt a les xarxes. Ens diuen "pirates poca-soltes".
Au, va, és genial!
Deixaré un comentari.
- No, Hannah. - No.
El Govern de Queensland treballa en un projecte de llei
per impedir que la Jessica salpi, apel·lant al benestar infantil.
No poden fer això! No?
El telèfon està apagat o fora de cobertura.
- No pot ser tan terrible. - No, i ara! Tot se'n va a la merda.
No queden coberts.
No em puc permetre ajuda ni peces i cap patrocinador em contesta.
Deixa'ls respirar.
No tinc temps.
Segur que miren les notícies.
- Tothom diu que no ho aconseguiré. - I què?
- Tu creus que sí. - Si arreglo el Pink a temps.
Sé que les coses no van com havíem planejat
i sé que és molt frustrant.
Però és quan les coses no van bé que veus el caràcter de la gent.
I ara mateix veig una jove forta, compromesa i tenaç
que trobarà la solució.
Normalment no soc així?
No, normalment ets un malson.
Ja.
Pots superar qualsevol cosa si hi insisteixes, Jess.
No és la primera vegada.
COM ELS POLS D'UN IMANT…
És impossible.
Provem alguna cosa més del teu estil.
Els colors t'ajudaran a centrar-te. Torna-hi.
Jesse Martin, la persona més jove
a navegar en solitari
al voltant del món.
Al voltant de tot el món?
Això es pot fer?
He fet una inspecció completa i tinc pressupostos.
Necessitem un pal nou, aparells nous i reparacions al casc.
Només serà un petit retard, crec, mentre salpi abans del novembre.
- Hola, Terra a Ben! - Què?
Ho dic seriosament.
- Tenim temps. Podem arreglar el Pink… - Ja ho sé.
Vens?
On?
T'he d'ensenyar una cosa.
- Ben, no vull un altre veler. - Ja.
El Pink i jo som un equip. El conec.
Sé quan s'enfada.
- Sé quan té problemes. - Sí.
T'he portat una mica d'ajuda.
Quan els mitjans et van atacar, es van oferir a ajudar.
Per què?
Els mitjans van atacar un dels nostres.
Potser navegues en solitari, però formes part d'una tribu.
Ara podràs salpar abans que aprovin la llei.
- És real, Jess. Mira darrere teu. - Ja és aquí!
Hannah, no toquis res. No!
Vinga!
Drap. Gràcies.
Un moment.
Són un, dos, tres i quatre.
Tom!
SEMPRE PENSO EN TU EMILY
VÀTER
ATREVEIX-TE A SOMIAR
Ei, Roger. Rog, una pregunta ràpida.
Hola, Pink.
Benvingut.
- No! - Tranquils.
No poden parar ni un dia?
Les protestes per aturar la Jessica creixen.
Avui fins i tot el seu pare ha dubtat.
Rog! Com et sents després del xoc de la Jessica?
Que un adolescent estavelli un vehicle no dona gaire confiança.
- I allò de no parlar amb els mitjans? - Era una broma.
- Que has fet a la tele nacional. - Ho ha tret de context.
- Creus que no ho aconseguiré? - Què?
No ho sé.
Sincerament, creia que t'hi obsessionaries durant un mes i te n'oblidaries.
Rog, prou.
Perdona.
Voldries que no hi anés?
Ei.
Escolta'm, d'acord?
Vull que aconsegueixis tot el que et proposis.
Però…
ets la meva nena.
D'acord?
Sí.
Jess.
No comencis.
Merda.
Saps que no ho diu de debò. Només té por.
No, potser el periodista té raó.
Potser ho hauria de deixar i escapolir-me per sortir de festa.
Això tampoc li agrada al papa. Creu-me.
La gent sempre opinarà sobre el que hauries o no hauries de fer.
Veig com de feliç ets quan navegues,
o sigui que fes-ho per tu.
Ets molt sàvia.
Vinga, tinc una sorpresa.
D'acord.
T'he muntat un blog per al viatge.
- Què? - Tranquil·la. El portaré jo.
Així tothom et podrà escoltar,
perquè crec que val la pena
de vegades.
Gràcies, Em.
Una galeta?
Ja he escalfat.
- Preparats? Tres, dos, un. - Gravant.
Per fi ha arribat el dia.
D'aquí poques hores, després de diversos contratemps,
la Jessica Watson s'embarcarà en el seu viatge en solitari,
ignorant les crítiques i fugint del projecte de llei.
És bona. Guardeu-la.
Aquí ho tens. Sí, gràcies, amor.
Per a quan et sentis sola.
No, no em puc endur el Coala Cobi. És el teu preferit.
Ja.
Per això només te'l deixo.
Entesos?
Et prometo que te'l tornaré.
- Vinga, fes via. - Sí.
Com t'emmerdes per marxar de casa.
Adeu, Tom. Ja està.
Hi ha la xocolata que em vas demanar. No te la mengis de cop.
Gràcies, papa.
Vull les coordenades matí i nit.
Per què?
Si no les encertes, sabré que estàs nerviosa.
- Fas servir la dislèxia per espiar-me? - Sí, exacte. Sense excepcions, entesos?
Tot anirà bé.
Ei.
Mira les postes de sol, celebra les fites i…
balla sota la pluja.
Torna sana i estàlvia, d'acord?
- Creus que està llest? - Només hi ha una manera de saber-ho.
És un amulet del meu primer viatge.
Sempre m'ha fet tornar. Te la regalo.
- No la puc acceptar. - I tant.
Vinga, fuig.
- Adeu! - Adeu, Jess.
- Adeu, Jess! - Adeu, Jess!
Bona sort!
Adeu!
Tot anirà bé.
Molt bé.
Ja ve.
LÍNIA DE SORTIDA OFICIAL
Quatre coma tretze?
Quatre coma tretze.
DIA 1. PORT DE SYDNEY. 18 D'OCTUBRE DE 2009.
Molt be, Pink!
- Quin fàstic! - Tinc la boca plena.
Bé, escolteu.
El Ben treballarà aquí mentre monitori la Jess,
o sigui que feu-li lloc.
Ni en somnis!
Què és tot això?
- No toquis res. - Doncs tu no toquis els meus cereals.
- D'acord. - D'acord.
Ja està.
- És la Jessica? - L'agafo.
Ja el tinc. Ei, nena.
27 graus, 33 minuts sud, i 170 graus, 30 minuts est.
Clavat.
- I les provisions, en tens prou? - Papa, acabo de marxar.
No, Jules… Vinga!
Jess!
Hola, mama!
Com et sents?
Ha valgut l'espera.
Tira la corda.
Jo l'agafo.
Vinga!
Està bé?
Sí. Gràcies, nena.
Ningú creu que sigui prou gran o forta per fer res.
Però ho soc!
Practico sempre que puc.
A mi no m'has de demostrar res.
Les noies sí.
Ets el Ben Bryant?
- No. - Sí que l'ets.
Vas perdre la punta del dit petit navegant a l'Antàrtida.
No la vaig perdre.
- La vaig desar en un calaix. - Guai.
Has fet dotze Sydney-Hobarts i has circumnavegat sol tres vegades.
Està bé navegar sol?
Sí, és genial.
No et parla ningú.
Vull experiència per fer la volta al món, però ningú em dona oportunitats.
Doncs crea la teva pròpia oportunitat.
Hola. Soc la Jess. Benvinguts al meu vídeo de bitàcola!
Els navegants tenen quaderns de bitàcola, però jo necessito una dosi de pantalla.
Però segur que només em mirarà ma mare.
Hola, mama!
Us ensenyo la meva casa per als propers set mesos.
Bé…
Aquí hi ha la cuina, on cuinaré.
I aquí hi ha la taula de cartes, amb els sistemes i les comunicacions.
El llit, on dormiré.
El vàter.
I aquí hi ha tot el meu menjar.
Per exemple…
Ostres, bròcoli liofilitzat.
XOCOLATA DESPRÉS DEL BRÒCOLI!
Molt bona, papa.
Navegaré sense ajuda ni escales.
Si atraco, estic desqualificada.
He de creuar tots els meridians i costejar els quatre caps
perquè compti com una circumnavegació.
Això és el que faré.
Bé, Sydney és aquí.
Vaig al nord-est, creuo l'equador,
i baixo al sud per costejar el cap d'Hornos a Xile.
Després creuo l'oceà Atlàntic cap al cap de Bona Esperança a Sud Àfrica.
Després passo per l'oceà Índic cap al cap Leeuwin a Austràlia Occidental.
Després baixo pel cap Sud-est a Tasmània,
i torno al port de Sydney.
No n'hi ha per tant.
Vinga!
Molt bé, això és la canya del timó, per virar,
però ara està en pilot automàtic.
El bot salvavides és aquí sota.
I aquí hi ha l'àncora flotant.
És com una àncora tova.
Frena el veler durant les tempestes i l'estabilitza.
Aquí hi ha la meva dutxa.
Tot i que resulta que m'he deixat el raspall a casa.
O sigui que em pentinaré amb això durant 200 dies.
Però almenys les vistes valen la pena.
Tens gana, Cobi?
- Jess. - Hola.
Les alarmes funcionen. Acaba de passar un vaixell pel nord-oest.
Me n'alegro. Ara serà l'últim que vegis durant un temps.
Com ho saps?
Escolta, que aquell xoc et serveixi de lliçó.
Ara ja saps com enfrontar-t'hi.
- Tu et senties sol? - De vegades.
- Però sé com superar-ho. - Com?
Cantant.
Cantant? Cantaves?
Som navegants. Se suposa que cantem.
Intenta dormir una mica.
La primera setmana és difícil. Els peixos em reclamen.
- Penjo. - Sí.
Vinga.
Merda.
DIA 12. OCEÀ PACÍFIC A PROP DE FIJI.
…la noia d'aquí que atrau atenció a nivell nacional.
La seva família va recórrer Austràlia en un autobús personalitzat de dos pisos
abans de traslladar-se a un veler quan ella tenia nou anys.
Ara, set anys després, la Jessica està a punt de creuar la primera gran fita
per ser la persona més jove de fer la volta al món en solitari amb veler.
Gràcies, Susie. El vertader perill seran els oceans Índic i Antàrtic,
on dotzenes de navegants molt més experimentats que ella
han suportat bolcada rere bolcada.
No calia dir-ho.
Els navegants que intenten circumnavegar el món en solitari…
Creuar l'equador és tota una fita per als navegants.
Has demostrat que vals
i has de fer un ritual d'iniciació.
Molt bé.
Sud, vint, quinze, deu, cinc, zero!
Acabem de passar de l'hemisferi sud a l'hemisferi nord!
Per a la cerimònia d'iniciació…
Doncs és prou refrescant.
Un brindis pel rei Neptú!
DIA 33. L'EQUADOR. A 7.010 KM DE CASA.
- Per la Jess. - Per la Jess. Salut!
No em puc creure que hagi creuat l'equador.
AUSTRÀLIA NORD-AMÈRICA, SUD-AMÈRICA
Cel rogent de nit, ben gaudit. Cel rogent al matí, et farà patir.
Veus el pronòstic?
Sí, el cel ho diu tot.
Sí. Jess, serà forta. Posem-nos seriosos.
Canviaré de rumb.
Crec que hauries de llançar l'àncora flotant. Capejar-la.
Travessar la tempesta?
Es mou de pressa. No en pots fugir.
- Però passarà de pressa. - Gràcies a Déu.
Un moment. Vam dir que faríem el que fos més segur.
Aquí les tempestes són poc freqüents. És difícil de dir.
És un tipus d'àncora.
L'àncora flotant l'estabilitzarà. Se'n sortirà.
Crec que és la millor opció, Jess. La decisió és teva.
D'acord.
Digues.
Protocols. Sí, analitzem-los.
No ho sé, això no m'agrada.
El Ben sap de què parla. L'important és el que pensi la Jess.
Ja saps com funciona.
Sí.
Vinga, àncora!
Us vull dir una cosa. Vull circumnavegar el món en solitari.
I seré la persona més jove d'aconseguir-ho.
Jess…
Què?
El Jesse Martin ho va fer als disset. Era un nen normal, i jo també.
Tranquils, tinc un pla.
Buscaré un professor i em formaré.
Tinc una llista de tot el que necessitaré i els cursos de seguretat per començar.
Buscaré feina i patrocinadors per a les despeses grans.
I, per cada hora que navegui, en seguiré fent una de lectura.
Això és molta lectura!
- Es coneix el públic. - Sí.
Doncs t'hauries d'anar posant a resoldre tot això.
Pots fer tot el que et proposis, reina.
Jess! Estàs bé?
- Sí. - Què ha passat? Per què no has trucat?
He perdut el coneixement, però estic bé.
- Què? - El coneixement? Estàs bé?
- Tens una commoció? - Flipa.
- Necessites un metge! - Doncs no en porto cap.
Jess, escolta'm.
Tens mal de cap o nàusees? Et xiulen les orelles?
Papa, para. Estic bé.
Hi ha el Ben?
I el Pink?
Està bé.
No t'havies lligat, no?
- Estava a punt. - Doncs anaves tard.
La Mare Natura no espera ningú. Ja ho saps.
- Era una tempesta. - És igual.
T'has d'espavilar. Tens sort d'haver-la superat.
Ha sigut una passada. Creia que faríem la volta.
Ja.
DIA 50. COSTA A PROP DE SUD-AMÈRICA.
El Ben. Vinga.
La Jess ha creuat una tempesta. Té ferides, desperfectes?
No acceptem preguntes, però aquest és el blog de la Jess.
Distracció bàsica.
No costa tant, Ben.
- Ben, algun comentari? - Ben, perdona, un moment.
- Espera, Ben, perdona. - Jimmy, agafa'l.
L'albatros és dels pocs éssers vius que veureu al mig de l'oceà.
Els navegants sempre els han vist.
Crec que han picat!
Molt bé.
Ai, mare.
Vine aquí! El veieu?
Hola.
Em toca!
Molt bé! Tom, l'esmorzar.
- Sí. - Té.
Acaba-t'ho tot.
Bon dia!
Ben? Té.
Jo no esmorzo.
Doncs res, però si el vols ja ho saps.
M'escrius alguna cosa?
REI TOM
Jess, he entrat a l'uni de Sydney.
Ostres. Em, quina passada! Enhorabona. Ho has aconseguit!
La Hannah ja em vol robar el llit.
Ja.
Marxaràs abans que torni.
Però seguiré portant el blog.
Jess, he guanyat quatre medalles a natació!
Ostres, Han, quina passada! Tant de bo t'hagués vist.
I saps què? El Tom té una cita.
- Per què… - Què? Amb qui?
Dona'm el…
Jess!
- No tinc cap cita. No sé què… - Que sí!
La té!
Parlaré amb ella i li diré qui és!
No tinc cap cita.
- Que sí! - No tinc cap cita.
Guanyo.
- Vinga, què és? - Una taula!
Què? Una taula?
La Hannah ha pres massa sucre.
Doncs no és l'única. I aquí encara no és Nadal.
- Hi ha l'Em? - Sí, espera.
Em.
Ei, Jess. Bon Nadal!
Bon Nadal!
Un amic per plantar!
Gràcies. És just el que necessito.
Diuen que sap escoltar.
- Em toca! - El papa.
Bon Nadal, reina. Tens un nou amic? Què teniu planejat per a demà?
Tinc convidats, però són més callats que els teus.
Molt bé, Hannah.
Sona genial. Puc venir?
Jess, me n'oblidava. Busca la bossa dels porros.
L'has sentit? Els porros.
Ben!
- Bon Nadal! - Sí.
Entra.
Bon Nadal, Ben!
- Bon Nadal, Ben. - Sí.
Bon Nadal, tio.
- Té. - Gràcies.
M'encanta. Gràcies, Tom.
No et passis. Penjo.
Digueu adeu a la Jess.
- T'estimo! - Fins aviat, Jess.
Tom, la música.
Sí.
- Té. - Sí. Gràcies.
Sí, estàs…
Molt bé, el menjar és a taula. Som-hi!
Teniu gana?
Toca obrir el cracker. Vinga, Hannah, estira!
Vinga, Ben.
Ben, què fas normalment per Nadal?
Res.
I la teva família?
No en tinc.
- Bon Nadal. - Per a mi?
Obre'l!
Gràcies.
Ben, per què és tan important el cap d'Hornos?
Bé…
És un gran repte de la navegació.
Allà es troben l'oceà Atlàntic i el Pacífic.
Hi ha vents huracanats, corrents titànics
i onades colossals on els oceans xoquen.
Per això aquell pas és tan sinistre.
Hi ha un rastre descomunal de puntes de dits perdudes.
Ben, podries no emocionar-te tant pel perill que corre la nostra filla?
Entesos.
Haurà de navegar ràpid?
Rapidíssim.
Ai, mare.
DIA 82. CAP D'HORNOS. A 17.420 KM DE CASA.
Mireu que ràpid que va. Mare meva!
- Però tampoc massa. - Com corre!
Vinga.
Acabem de costejar l'Everest de l'oceà, el cap d'Hornos.
I tot ha anat sobre rodes.
Quina passada!
No m'ho puc creure.
Hem superat el gran repte!
SUD-AMÈRICA, ÀFRICA
DIA 113. PRIMER DIA SENSE VENT. A 20.735 KM DE CASA.
Ho sentiu?
És el so del no-res.
Res de res.
No hi ha vent ni onades.
Fa dies.
Ja saps on soc.
Faré la volta al món i et contractaré com a entrenador.
A l'escola de vela hi ha professors de sobres.
- Ja ho sé, però et vull a tu. - Bé…
Jo ja no navego.
Per la copa Millennium. Ja ho sé.
Però si ajudes la persona més jove de la història
a fer la volta al món en solitari,
oblidaran el que va passar amb el Matt Turner.
Ells potser sí, però jo no.
I per què ho vols fer, això?
Perquè ja no explora ningú.
Hi ha més gent que ha anat a l'espai que fet la volta al món.
Jo ni sabia que és pogués fer, però es pot i vull fer-ho.
Perquè soc una aventurera.
T'agrada navegar.
Circumnavegar el món és una cosa molt diferent.
Ho vull descobrir per mi mateixa.
Ho faràs digui el que digui, no?
Si m'hi avinc, no et tractaré de manera especial,
perquè allà això és igual.
Et tractaré com em tracto a mi mateix.
Primera norma: no facis això.
M'esgarrifa.
DIA 115. TRES DIES SENSE VENT.
SIGUES FORTA PAPA
- Ja està. Vinga. - D'acord.
Ben, fa dies que quasi no dorms. Descansa.
Què? No. Estic bé.
Només espero els registres.
Què està fent la Jess?
DIA 117. CINC DIES SENSE VENT.
Jess?
T'has passat hores anant enrere.
Sí, m'he adormit.
No has connectat les alarmes?
Fa una setmana que no em moc. No m'ho esperava.
Per això existeixen les alarmes!
Sí, d'acord, relaxa't.
Que em relaxi? Això és perillós, d'acord?
Les coses es torcen i la gent es fa mal quan descuida les responsabilitats.
Si segueixes així, t'acabaràs matant!
Ho saps per experiència?
Eh, què passa?
Jo…
Tens raó, Jess.
Sí.
M'he de relaxar.
Jess?
No hi ha vent, no hi ha onades
i ara tampoc hi ha el Ben.
Estic sola.
I no puc fugir de mi mateixa.
DIA 119. SET DIES SENSE VENT.
Encara no m'he mogut.
Gràcies a Déu. L'has agafat! Què està passant, Jess?
Mama.
Què passa?
Tranquil·la. Jo t'escolto.
Desfoga't.
Estic molt sola.
No.
Sé que és horrible sentir-se així.
Però no durarà per sempre.
No et puc dir quan s'aixecarà vent, però…
sé que, si no et rendeixes,
s'aixecarà.
Tal com ha fet
per a tots els navegants abans de tu.
Recordes la cançó que et cantava?
Sí.
Vull que busquis l'estrella més brillant del cel.
I, cada vegada que la miris,
recorda que jo soc aquí, a casa…
mirant la mateixa estrella.
Soc amb tu.
Entesos?
Sí, entesos.
T'estimo, Jess.
Jo també t'estimo.
Hi ha un home a les estrelles.
Li agradaria conèixer-nos,
però creu que ens faria por.
Hi ha un home a les estrelles…
Hola.
Perdó per desaparèixer d'aquí.
He estat evitant moltes coses.
La veritat és que complir el teu somni és dur.
I ara mateix és molt dur.
Fa hores que ploro.
Estic cansada.
Em fa mal tot.
No puc estirar les cames.
Enyoro la meva família.
Els enyoro molt.
I enyoro el rondinaire del meu assessor…
que també és el meu millor amic.
Al final,
he intentat ser una exploradora forta i estoica.
I jo no soc així, sabeu?
No sempre estic bé ni soc forta o valenta.
Valenta… Normalment tinc molta por.
I dubto de mi mateixa.
I…
sovint penso en rendir-me.
Però no passa res.
No passa res.
Perquè cal ser fort per ser un mateix.
Crec…
que és tan difícil com escalar una muntanya.
Crec que cal ser valent
per admetre que no estàs bé.
Ostres, fa molta por.
Fa tanta por com quasi caure per la borda en mig d'una tempesta.
No és que m'hagi passat, papes.
Bé, soc la Jessica Watson.
Sí, soc forta i estic patint.
I complir el meu somni és dur,
però val molt la pena.
Fins i tot els mals dies.
Perquè el món…
Sí, pot ser un lloc difícil, però és…
També és molt i molt bonic.
Pink, has trobat el vent!
NORD-AMÈRICA, SUD-AMÈRICA ÀFRICA
ÀFRICA, AUSTRÀLIA
AUSTRÀLIA
Bon dia!
ADOLESCENT AUSTRALIANA INTENTA BATRE RÈCORD
Et fa res? El contenidor és allà. Avui passa el camió.
TORNA A CASA
A LA VISTA: WATSON PASSA CAP LEEUWIN
NOMÉS N'HI QUEDA UN! WATSON PASSA CAP LEEUWIN
DIA 186. OCEÀ ANTÀRTIC. A 4.892 KM DE CASA.
Jessy!
Hola, papa. Saps alguna cosa del Ben?
Et segueix des del seu veler.
Està bé.
Dona-li temps.
Si pogués fer escala,
atracaria per fer reparacions sens dubte.
Les fugues no són cosa de broma en un veler.
Però, mentre no hi hagi complicacions,
hauria d'aguantar.
El Pink està dissenyat per corregir-se si bolquem,
mentre no hi hagi fugues.
El Ben opinaria el mateix.
El corrent és fort avui. Què has de fer?
- Seguir-lo. - No t'hi resisteixis.
El mar sempre serà més fort que tu i que tothom.
Si vols navegar, t'has d'adaptar a la Mare Natura.
No ens vol fer mal.
Ella fa la seva i de vegades ens hi posem al mig.
Som-hi doncs.
A l'aigua.
AUSTRÀLIA
DIA 197. OCEÀ ANTÀRTIC. A 2.556 KM DE CASA.
Jessica, soc el primer ministre d'Austràlia.
Em pots dir K-Rudd si…
Ei, Tom. Com va?
El primer ministre ha parlat de tu.
Em, ets a casa!
Només aquesta setmana.
A l'uni tothom et coneix.
No sé si m'agrada això.
Prepara't. La teva foto al cap surt als diaris de tot el món.
Tothom t'anima.
O sigui que pentina't.
Em pentino amb una forquilla.
I l'uni? Has conegut algun noi?
Potser!
Ostres! Qui?
Doncs…
Escolta, em pots passar la mama?
De pressa.
S'acosta mal temps. Molt mal temps. Tempestes.
Tempestes? En plural?
Venen de l'Antàrtida. Cinc vegades més fortes que l'última.
Potser hauràs d'atracar.
Abandonar? No, no puc. Ara no.
- Potser no tens més remei. - Deixa'm mirar el cel.
Per què em fas això? Per què no em deixes en pau?
El front ja genera
vents de 130 kilòmetres per hora amb onades de dotze metres.
¿La Jessica atracarà, cosa que la desqualificaria,
o seguirà?
Gràcies, Craig. I si fa drecera per l'estret de Bass?
Això la protegiria del temporal.
- Però se saltaria el quart cap. - Però sobreviuria, Susie.
D'això estem parlant, no? De salvar la vida.
La navegant australiana Jessica Watson s'ha trobat un altre repte
en el seu intent de circumnavegar el món.
No t'has d'avergonyir de res.
- Els experts també atracarien. - Fins i tot el Ben.
Jules.
Decebré tothom.
No deceps ningú. No has vist els comentaris?
Quins comentaris?
Els del blog.
- T'ho vaig explicar. - No.
Que sí.
Obre el portàtil.
Entra a qualsevol entrada.
Baixa i mira.
Cada matí miro com et va. Ets la persona més forta que conec.
Hi ha catorze nens al meu bloc de pisos
que em demanen l'ordinador per mirar els teus vídeos.
Ets una gran inspiració per a ells.
Escalaré els Set Cims.
Gràcies per ensenyar-me que pot ser més que un somni.
Tinc dotze anys i també soc dislèctic.
Els teus vídeos m'han fet pensar
que també puc complir el meu somni i convertir-me en pilot.
Gràcies per incloure'ns en el teu viatge, capitana Watson.
Ja us trucaré.
Ja quasi ho tenim.
Quasi…
Un, dos, tres.
T'estimem, Jessica!
Ens veiem a Sydney!
Ha d'haver-hi una manera.
Només vull que torni a casa.
Ho he calculat i recalculat i hi ha una altra possibilitat.
Podria fugir de la tempesta.
- No, ni parlar-ne. - Ben, has tornat?
Sí. No hauria d'haver perdut els papers.
La por em dominava, perdona.
No, perdona'm tu.
Escolta, jo…
Volia dir que jo no soc ell i això no és la Millennium.
No em perdràs, Ben. M'hauràs d'aguantar.
I la tempesta què?
Sí. El pitjor serà d'aquí 72 hores.
I si les travesso?
Aquest tipus de tempestes no es capegen.
No les vull capejar. Vull seguir-les sense l'àncora flotant.
Jess, no pot ser. L'àncora flotant estabilitza el veler.
Sí, però a les tempestes del Pacífic ens va frenar.
Sí, per a això serveix.
Però les onades ens envestien perquè el Pink s'hi resistia.
Tu em vas dir que no em resistís a la Mare Natura.
Col·laborem-hi.
Deixem que el Pink llisqui.
Espereu, té raó.
Si et poses al mig d'una onada, et fa caure,
però si hi llisques no.
Normalment.
Ja, mira, sense l'àncora,
t'enfrontaràs a onades de divuit metres, Jess.
Sí, per això en lloc de xocar-hi, els passaríem per damunt.
El Pink és petit.
El Pink està preparat?
Acabes d'arreglar aquella esquerda. Aguantarà?
Tu també estàs rebentada i la tempesta sembla una marató.
Ja quasi ho tinc.
Per això no et preocupis.
Tornar viva a casa és més important ara.
Hauràs d'atracar.
Hi estic d'acord. Salva't.
No! Passa per l'estret.
- Sí, m'agrada. - Jo vull que faci surf.
- Tu votes que atraqui, no, papa? - Doncs…
Sí, és l'opció més segu…
Jessy, no…
No ho sé, de debò.
Jo ni m'allunyo de la costa.
Però tu has fet la volta al món.
Tu coneixes el mar i el teu veler.
Confio que saps el que és millor.
Ton pare té raó.
Tu ets la capitana del veler.
Recolzarem la decisió que prenguis.
Gràcies, papa. Gràcies, mama.
Us estimo.
T'estimem, Jessy.
Ben, l'instint em diu que travessi les tempestes.
No tiraré l'àncora.
No serà fàcil.
Hauràs de mantenir la calma i suportar la fatiga.
Durarà dies.
Ja ho sé.
Ho aconseguiré.
Puc fer-ho, Ben.
Sempre que entenguis les conseqüències.
Sí.
Tu ets la capitana, capitana.
PIZZA DE QUALITAT, ACABADA DE FER
- Pizza per als Watson! - Pizzes!
Tom, ens dones més informació?
Tom, només un segon.
Tots preparats? Tinc una declaració curta.
La Jess desafiarà la tempesta
en el seu intent de convertir-se en la persona més jove…
a fer la volta al món amb veler sense escales ni ajuda.
Hauria d'atracar.
La capitana ha pres una decisió. No més preguntes. Gràcies.
Hannah!
Emily, algun comentari?
DIA 198. COSTA DE TASMÀNIA. A 2.395 KM DE CASA.
Les costes australianes pateixen tempestes eixordadores.
Aquest front és especialment devastador per a la Jessica Watson.
Li falta un cap per completar la circumnavegació en solitari
i sense escales ni ajuda.
BENVINGUDA AL CLUB BEN
Aguanteu.
Ja ho tenim, Pink!
Ei, Ben.
Les isòbares s'ajunten més.
Què vol dir això?
Les cèl·lules de convecció s'han unit.
Els tres fronts s'han fusionat en una tempesta gegant.
No em puc ni imaginar com es deu sentir la Jessica ara
que s'enfronta al seu pitjor repte.
DIA 201. COSTA DE TASMÀNIA. A 1.912 KM DE CASA.
Hi ha un home a les estrelles.
Li agradaria conèixer-nos,
però creu que…
Hi ha un home…
Jess, som aquí.
Ei!
Expliqueu-me coses. Necessito distreure'm.
M'encanten els cucs!
Nick!
El noi es diu Nick.
Quin noi?
I si no ho aconsegueixo?
Ni parlar-ne.
Saps què, Jess?
Si tornes sencera,
trauré el Bowie del port i aniré a rebre't a Sydney. Tracte fet?
Navegaràs? En aigües obertes?
Sí, potser fins i tot a Nova Zelanda, però primer has de tornar.
Entesos. Tracte fet.
Jessy? Que hi ets?
Sí. Potser tenies raó quan m'ho volies impedir, papa.
Tinc por!
Han, jo també.
Però ho vaig decidir jo, d'acord?
Ho vaig decidir jo i no me'n penso penedir.
Qui no s'arrisca no pisca.
PERILL EXTREM ALERTA
- És impossible. - Què?
Què és impossible?
- Digues, de pressa! - Jess.
Així, Pink. Ho estàs fent molt bé.
Prou, si us plau!
Deixa'l, si us plau!
Jess?
Mama?
S'ha encès l'alarma d'emergència.
Està…
a 4,5 metres sota l'aigua.
No.
No, està bé.
Truca-li.
Ei, el telèfon…
El telèfon perd el senyal a les tempestes.
És el telèfon.
Vinga, Jess, agafa'l.
Ja està.
- Jess! Jess, no! - Para, Tom.
No!
Tranquil·la.
No passa res.
- No. - Jules.
No…
Jess?
Ho hem aconseguit.
El Pink m'ha salvat.
Jess?
Hola, mama.
No saps com m'alegro de sentir-te.
Déu meu.
Jo també.
Hauríeu de veure el cel ara mateix.
Sí? És especial?
Molt especial.
Jess, pots tornar? Em sortiran cabells blancs.
Sí.
Estic preparada.
Ho ha aconseguit.
Ho ha aconseguit, collons! Vine aquí!
Vine.
Ens tenies preocupats, Jessy.
- Graves? - És la Hannah.
Tots preparats? La tens?
La Jess ha travessat la tempesta.
No ha patit lesions ni desperfectes greus i està tornant a casa.
Molt bé.
D'acord. Deixeu de trepitjar la gespa.
Intento que creixi.
DIA 210. PORT DE SYDNEY.
JESSICA WATSON TORNA A CASA
Més de 80.000 persones atapeeixen el port de Sydney
per veure com la Jessica Watson, la nena, o més ben dit, la jove excepcional,
torna a casa després de 210 dies al mar.
Una lliçó del poder de la inspiració
i l'efecte que una ànima coratjosa
pot tenir en moltes altres,
inclosa la meva.
Ja arriba.
LÍNIA DE META OFICIAL. 15 DE MAIG DE 2010.
- Tres amb 33. - Tres amb 33.
Provant. Ha arribat. Tres amb 33.
Ho ha aconseguit.
Sí!
Jess!
La Jessica Watson creua la meta
després de 24.000 milles nàutiques i completa la…
Veniu! Mireu qui és!
És la Jessica!
Ja ets a casa.
Has tornat.
Et volen saludar.
Ei, no caiguis.
Jess!
- Mira. - Vinga.
Benvinguda, Jessica. Ha estat tot un triomf.
La nació n'està orgullosa.
Ves amb el cap ben alt. Ets la nova heroïna d'Austràlia.
Ser a casa és genial.
Però no estic d'acord amb el primer ministre. No…
No em considero una heroïna.
Soc una noia normal que va creure en el seu somni.
No cal ser especial per aconseguir-ho.
Només has de trobar el teu somni, creure-hi
i esforçar-t'hi molt.
Gràcies per la benvinguda.
BENVINGUDA, JESSICA
El 15 de maig de 2010, Jessica Watson, de setze anys,
va tornar a Austràlia després de 210 dies al mar.
Va sobreviure a set bolcades i a onades de més de vint metres.
El gener de 2011, la van nomenar Jove Australiana de l'Any.
Malgrat la seva dislèxia, ha escrit dos best-sellers.
La Jessica segueix sent una navegant àvida.
Subtítols: Maria Romero Soronellas
EN RECORD DE CAMERON DALE