Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Vypadám hloupě? - Ne. Fakt, vypadáš skvěle.
Naprosto skvěle.
Tohle si dej do ucha a tohle do tašky.
Nepodrazte mě. Ať tam váš člověk je.
Bude. Neboj.
- Tohle je naposledy. Dělám to... - Děláš to, aby sis zachránil zadek.
Tak pojď, ty krysičko.
Nelíbí se mi, když mi tak říkáš.
- Sklapni. - Dobře.
Bude tady každou chvíli. Buď opatrný.
Může být ozbrojený a nebezpečný.
- Gregu, slyšíš mě? - Jasně a zřetelně.
- Tohle je pitomá mise. - Hodíš se na ni nejlíp.
Všichni na pozice.
Santo!
Promiňte. Santo!
Ano, ano.
Jsem další!
Co je to za pitomce?
To je Santa!
- Je tu nějakej idiot, je to normální? - Santo!
- V klidu. - Ano.
Tohle je směšný!
- Prozradí nás! - Zvládnu to.
- Běžte. - Děkuju, Suzanne!
- V klidu. - Santo!
Zdravím, Santo. Já jsem René.
Máma mi říkala „Burák“, aby mi připomínala moji alergii.
Jsem hrozně rád, že vás vidím!
Nikdy jsem Santu, jako jste vy, nepotkal!
Je tady.
Gregu, cíl je před tebou.
Vidím ho.
Až proběhne výměna, dám ti signál a můžeš zakročit.
Klidně!
S kým to mluvíte? Taky slyšíte hlasy?
Já taky dávám dárky. Jeden jsem vyrobil jen pro vás.
Tohle je Titoune!
Dobrý den!
- Stydí se. - Smrdí jako hovno.
Sklapni!
Podivín.
Nevím, proč křičí.
Výměna probíhá.
- Opakuji, výměna probíhá. - Jdu na to.
Má zbraň!
Strážník Santa. Pomůžu vám!
Odprejskni, ty sráči!
Boží!
- Myslíš, že to je vtipný, troubo? - Ano.
Tohle je Santa!
SUPER
ÚŽASNÉ VÁNOCE!
Proč jsi mě v nové misi nahradil někým z narkotik?
Neměl jsem na výběr. Vzal sis na Vánoce volno,
- abys mohl za dcerou. - To je můj problém.
- Tu infiltraci udělám já. - Zavolám ti zpátky.
Promiň, vím, že je pozdě.
Nezapomněl jsi na něco?
Představení tvojí dcery.
Promiň, něco mi do toho vlezlo.
Ty jsi takový blbec. Slíbil jsi jí to.
Tady má kufr. Plyšáci jsou v tašce a knihy o historii
- dám... - Nemůžu si ji vzít.
Potřebují mě na misi. Omlouvám se.
Já to věděla.
Víš co? Já to zvládnu, ale pro jednou jí to řekni sám.
Unavuje mě dělat to každý víkend.
Dobře.
Na co se koukáš?
Na vánoční film.
Scottie!
Jo?
Neprosil jsem tě, aby ses ztišil?
Tak jo, rodinná porada. Dole, hned.
Rozumím. Hned tam budu.
- Mami, můžu jít s kamarádkami ven? - Ne.
Zítra máš trénink.
Profesionální krasobruslení vyžaduje tvrdou dřinu.
Ale já chci být módní návrhářka!
To není profese.
To, že z tebe nebyl profík a vzala sis lempla,
- neznamená, že mě můžeš komandovat. - Je to tvůj otec!
Můj dům, moje pravidla.
Až na to, že o něj brzy přijdeme.
Meghan, musím...
Ne, počkej...
- Potřebuju... - Mami...
- Takže... - Prostě...
S tebou se nedá mluvit.
Ukážu ti, že mám talent.
Meghan...
Ellen.
- Rodinná porada? - Ano.
To je ale idiot.
Nebuď zlý. Je to skvělý táta.
Víš, jak jsi měla být přes prázdniny u mě?
Neboj, slyšela jsem.
To nevadí.
- Na Vánoce přijedu, přísahám. - To říkáš vždycky. A nikdy nepřijedeš.
Tohle je jiné. Slibuju.
No tak.
No tak, ještě jednou.
- Do postele, zlato. Je pozdě. - Ještě to neskončilo.
Ale jdi, stejně to znáš nazpaměť.
- Miluju tě, zlato. - Čau.
Na.
- Co to je? - Dopis pro Santu.
Co chce?
Aby byl její táta jako ten v tom filmu.
Ten idiot s knírem?
Jak to vzala?
Dobře. Dospívá. Chápe to. Už není malá holka.
Přesně tak, Gregu, nenuť ji dospět příliš rychle.
Jen chce, aby sis na ni udělal trochu času.
Je to hloupé, ale brzy budeš prosit ty ji, abyste se viděli.
- Ty to nevezmeš? - Ano.
Haló?
Operace začne zítra.
Informátor tě vyzvedne zítra ráno v hotelu.
Pokoj 24. Dnes večer tam přespi.
Jsi vařič.
Nováček, co pro ně vaří drogy.
Až budou drogy u bosse, Lucas dá signál a my tam vlítneme.
Rozumím.
- A nepodělej to. - To je tak legrační!
Trochu doprava a pak doleva!
Neotvírejte oči!
- Máte je zavřené? - Ano.
Vím, že se vám z našeho domu nechce odejít,
ale máme s maminkou vážné finanční potíže,
a nedokážu sehnat 50 000 dolarů, abychom si ho mohli nechat.
Ale váš táta vám slíbil krásný domov.
A svoje sliby vždycky dodrží.
Už můžete otevřít oči.
Tak co?
Ale, Richarde, nemůžeme žít jako cikáni.
Cikáni?
Proč nepoprosíme dědu? Je v balíku.
Ne, Meghan, víš, že se spolu nebavíme.
A jak se k nám dostane Santa Claus? Nemá to komín.
Santa Claus si vždycky najde cestu.
Třeba výfuk nebo prorezlou díru.
Večerní vydání!
Ahoj, Meghan! Hezká bunda!
Klidný večer.
Vždyť by tady nebydlel ani bezdomovec.
VÁNOČNÍ KRASOBRUSLAŘSKÝ ŠAMPIONÁT 24. PROSINCE
- Ellen... - Počkejte, podívejte!
Jen se podívej dovnitř.
„Velká vánoční soutěž v párovém bruslení.
„Vítěz si domů odnese tučnou sumu
„50 000 dolarů!“
Přesně tolik potřebujeme na záchranu domu!
Myslím, že Ellen a Richard Silestoneovi si opět nazují brusle!
Teď už víš, proč mám Vánoce nejraději.
Vždycky se stane zázrak.
Jaký blbec organizuje soutěž s tak obrovskou cenou?
Majitelé posledního domu, který potřebuji, jsou bývalí národní šampioni.
Jestli svůj dům zachrání, můj realitní plán se zhroutí.
PRODÁNO
Výstavba hotelu a volnočasového komplexu má začít 25. prosince...
GOLFOVÉ HŘIŠTĚ KOUZELNÉHO MĚSTA SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
...a nikdo mi nebude stát v cestě.
Burku! Zajdi za tou rodinou.
Postarej se o to, aby se do té soutěže nepřihlásili.
Nemůžu to se Silestoneovými riskovat.
Richard Silestone?
Toho znám. Ve škole jsem ho šikanoval.
Klikař Burk se vám za vaše peníze vyplatí.
POZOR ČERSTVĚ NATŘENO
Madam.
Vidíš, Meghan?
Není to tak těžké, že?
Ne!
Musíš pořádně cvičit,
aby ses stala šampionkou jako tvoje krásná matka.
- Chci být módní návrhářka. - Skvělé! Zítra budeme pokračovat.
No tak.
To je velmi laskavé.
Děkuji za zpracování mé registrace.
Jsme Ellen a Richard Silestoneovi.
S-I-L-E...
Přesně tak, Stone.
Stone na konci? Jako ten obchod?
Ano, jako ten obchod.
Zbožňoval jsem vaše dorty!
To rád slyším. Dal jsem do toho srdce.
Udělal jsem ten dort s láskou
a ten dort...
Haló?
- Silestone. - Ano, tak se jmenuji.
- Už je vás slyšet hezky. - Silestone, za tebou.
Nerozumím vám. Za mnou...
Neuvěřitelné!
Můj starý kámoš Burk Cunningham Jr.!
- Rád tě vidím! - Vážně?
- Co teď děláš, ty starý ničemo? - Jsem gangster.
- Poslouchej, Richarde. - To je skvělé.
Jestli se zúčastníš tý zatracený soutěže,
budeš mít malou nehodu.
Jsi moc milý, že se staráš o moje zdraví,
- ale nic mi není. - To je ale idiot.
Richarde, jestli budeš soutěžit,
zajdu tebe a tu tvoji rodinku navštívit.
To je od tebe moc milé!
Ellen by tě ráda poznala.
- Děti... - Vyhrožuju ti, kreténe.
Jestli budeš soutěžit, půjdu po tobě
- i tvojí rodině, jasný? - Jsi teď hodně blízko.
Vzpomínáš, když jsem dal tehdy ránu,
- tak to bolelo. - To je pravda.
Teď je to horší.
Pořád stejně rychlý.
Kdybys to ještě nepochopil...
- Hezké břicho! - Ne, počkej...
Pistole!
Proč?
Takže jsi opravdový gangster!
Tak na starý dobrý časy.
A nesnaž se pochopit...
Proboha!
Ale ne!
Nesnaž se to pochopit, jen udělej, co ti říkám.
- Dobře. - Drž se od kluziště dál.
Jsi v pořádku?
- Nenech se manželkou přesvědčit. - Burku!
Nedívej se na to!
Jestli někomu o našem pokecu řekneš,
seš mrtvej...
- To je ono. - Počkej!
- Ano. - Seš mrtvej muž!
Kapišto?
Rozumím, kapitáne.
Můžete zavolat sanitku?
- Telefon je tamhle. - Odstřihnul jsem ho.
To jsem se dostal do pořádné bryndy.
Jak to jen povím Ellen?
Potřebuju řešení, a to rychle.
Vezměte si věci, děti. Půjdeme domů.
- Dobře. - Dobře.
Ellen...
Richarde!
- Co se ti stalo? - Kdybys jen věděla, drahá.
Nemůžeme se zúčastnit soutěže.
- Jak to myslíš? - Před vchodem byla díra.
Šlápnul jsem do ní
a zvrtnul si koleno.
- Osud nám nepřeje. - Co budeme dělat?
Promiňte, že ruším.
- Ano, rušíte nás. - Armando.
Ellen.
Nic mi do toho není,
ale zaslechl jsem, jak se bavíte o tom domě.
- Láme mi to srdce. - Díky, ale tohle je osobní.
Když je teď Richard postižený...
- Nejsem postižený! - Mohli bychom soutěžit spolu,
jako pár, ty a já.
S tvým talentem
a s mým...
No, nechci se vychloubat,
ale mým šarmem.
Myslím, že se chceš vychloubat.
Richarde, myslíš, že by z nás byl dobrý pár?
- Vidíš? Richard souhlasí. - Zavrtěl jsem hlavou. Takhle je „ne“.
Ale ta finanční výhra...
Ta výhra je vaše. Peníze jsou na dům.
Ellen, nebudu tě nutit.
- Řekni si kde. - „Kdy?“
„Kdy“ co? Kdy je ta soutěž?
24. prosince. Letáky jsou všude.
Copak neumí číst?
Promiň, jen žertuju.
- To bys pro nás udělal? - Ne!
Nemusí to dělat! Přestaňte! Haló?
Ellen!
Je kontaktní, tenhle chicano.
Ošuká ti ženu.
Promiň...
- Mohli bychom začít s tréninkem zítra. - Samozřejmě, že je někdo šlohnul.
Byli přímo tady!
Řekněme, dvě hodiny ráno...
A dvě odpoledne.
Měli jsme stejný nápad!
Kde je ten kretén, který mé dceři ukradl berle?
Zpřelámu mu hnáty. Kde je?
Prosím, nechoď do té soutěže s Armandem.
SANTA CLAUS
MÁMA JÁ RICHARD
Žárlíš?
- To je novinka. - Žárlím? Směšné!
Není to důležité, ale...
Je od něj moc milé, že nám chce pomoct, ale nezúčastníme se!
Jsme v nebezpečí. Prosím.
Vysvětli mi to. Nejdřív mi lžeš, že ses zranil,
a teď mě nenecháš soutěžit s Armandem. Nechápu to!
- Hrozí nebezpečí... - A dost!
Řekni mi, co se děje,
nebo se můžeš naučit věštit budoucnost a krást měď
a můžeš si bydlet v tom cikánském přívěsu.
- Já do té soutěže půjdu. - Ne, Ellen.
S tebou nebo bez tebe.
Nesmíš... jít do soutěže, jde nám o život, je to prosté, já...
„S lháři se nebavím.“
VESELÉ VÁNOCE
Ale ne!
Co je to za obličej?
Zdravím, Gregory.
- Kdo jste? - Není to zřejmé?
Nezahrávejte si se mnou!
- Co to je? - Tohle já dělám.
- Nelezu jen komíny. - Co tady sakra dělám?
- Dopis od tvojí dcery... - Nemluvte o ní, vy starý ochmelko.
Zachraňte tuhle rodinu a vrátíte se do svého světa.
K čertu s touhle rodinou.
Tibuline! Mám tu zákazníka!
- Máme malý problém. - Co zase?
- Drobná chyba v kouzlu. - Jaká?
Promiňte.
Kam jsi poslal toho druhého?
No...
- Tomu říkáš drobná chyba? - Nechtěl jsem vás znepokojovat.
Promiňte, Chipe a Dale, můžete mi říct, o co tady jde?
Asi se brzy vrátíš na podatelnu.
- Ne! - Ano.
O co tady sakra jde?
Všechno je v pořádku.
Tak jo, s Tibulinem už musíme jít.
Jedna malá rada, konejte rychle.
Hej, vy cikáni, ještě jsem s vámi neskončil!
Ale ne, tohle je dům toho fousáče.
Do háje, tohle je noční můra.
Scottie, raz, dva.
Scottie...
Scottie, slyšíš mě?
Scottie...
Raz! Raz, dva!
Scottie, slyšíš mě?
Scottie, raz, dva, Scottie!
- Scottie... - Haló?
Scottie, poslouchej!
Tohle je šílené! Nevím, kde jsem.
- Řekni to prosím mámě. - Kdo jste?
Cože? Kde je Scottie? Já jsem Richard Silestone.
Co jste udělal mému synovi?
Poslyšte, jestli ublížíte někomu z mé rodiny,
- znám pár ranařů... - Vaše rodina je mi ukradená!
- Cože? - Kde jste?
Jak to myslíte, kde jsem?
Uklidněme se! Nevím, kde jsem.
Jsem v nějakém
- starém hotelu. A vy? - Já pokládám otázky.
Ne, já.
- Dobře, ptejte se první. - Podívejte se na sebe do zrcadla.
- Jak vypadáte? - Dobře, ale nejdřív mi řekněte, kdo jste.
Vysvětlím to později. Nemáme čas.
Dobře. Zrcadlo...
- Ne, ne, ne... - Tak co?
Vypadám jako vězeň!
- Ne! Pobuda. - To jsem já, idiote.
Prohodili jsme si těla.
Promiňte. Nejste zrovna velký fešák.
Omlouvám se.
Nerozumím tomu. Můžete mi to všechno vysvětlit od začátku?
Dobře, pokusím se, ale mně to taky připadá šílené.
Viděl jsem Santu Clause. Prohodil naše světy.
Promiňte, ale proč by vás Santa Claus
zaklínal,
- takového chudáka bezdomovce? - Nejsem bezdomovec!
To vy žijete v nechutném přívěsu!
Nemluvte tak o mém... domově!
Mohl jsem jít sám. Nemusel jsi sem chodit.
Ano, musel. A sklapni.
- Vy brečíte, Richarde? - Ne, protože tohle není skutečné.
- Zavěšuju. - Richarde...
Je to jen jako, jen sen.
Podívejte na ten smutný vánoční stromek.
Když obvykle sním, všechno je takové mlhavé.
Už vím, zkusím se říznout.
- Richarde? - Říznul jsem se.
Je to skutečné. Opakuji,
je to skutečné, ať už jste kdokoli.
Vážně se to děje.
- Který je to pokoj? - 24.
Co to děláš?
Proč se potíš?
Nepotím se. Jen na sobě mám hodně vrstev.
Někdo je u dveří.
- Sakra. - Proč?
- Podívejte se, kdo to je. - Nechci.
Richarde, vzpamatujte se a běžte se tam podívat.
Jdu ke kukátku. Jsem u kukátka.
Jsou tam dva muži. Vypadají namakaně.
Má jeden z nich blonďaté kudrnaté vlasy, prázdný pohled,
- je podsaditý a vypadá vypatlaně? - No,
tohle bylo trochu kruté, ale ano.
- Richarde, poslouchejte. - Ano.
- Chcete se vrátit domů? - Ano.
Rozhodně.
- Schovejte se a buďte potichu. - Končím.
- Proč neotvírá? - Asi šel na nákup.
Nevím.
Děje se něco?
Kde je?
- Tady není. - A ty si myslíš, že ti budu věřit?
Není tady. Pojď.
Zavolám Laile.
Cože? Nevolej jí, prosím.
Našli jste mě!
Tady Greg.
Připravte se vyrazit, až dá Lucas signál.
Laila musí mít ty drogy u sebe, takže pomalu.
Rozumím.
- Jak se máš? - Dobře, ty?
Vypadá úplně jako Mohamed Salah!
- Šílený. - Podívejte se na něj.
Malá překážka.
Počkej.
Pomůžu vám otočit se.
To je Hedi, dělejte!
To je ale ochranka.
Ano?
- Pojďte. - Dobře.
- Tak jsme tady. - Jak je, chlapi?
- Zdravím. - Dobrý večer. Jé, je den.
Hezké svátky.
Užijte si fitko.
Kdo to je?
- Cože? - O čem to mluví?
Nevím.
Asi je to těma drogama, co vaří.
Promiňte.
Můžete mi říct, kam jdeme?
Dobře, tak je to překvapení.
Vypadá to tu hezky.
Je to situované do elka a tahle část vede...
- Nikam. To je celé. - Dejte se do toho.
Laila chce mít všechno do dvou hodin. Začněte vařit.
Říkal jste Laila?
Lila? Leilei?
Ach, Laila! Ano!
Vyslovil jste to špatně. Odkud jste?
Promiňte, to není podstatné.
Cože to po mně chce Laila uvařit?
Jak to myslíš...
Tvoji specialitu.
Právě proto tady jsi...
Připravili jsme to tady, abys...
Ano, tohle...
Jasně. Samozřejmě.
Má pravdu. Udělám svoji specialitu.
Specialitu, do které se dává všechno, co tady máte,
a moc vám za to děkuju.
Takže je tady všechno. Čokoláda, perfektní.
Ta je silná. Moment, je prošlá.
Tu nepoužiju.
A máte tady... hroudu čokolády?
- Skončil jste se zásobami? - Ano. Začněme.
A je to! Ještě si musím umýt ruce.
- Koupelna je tamhle. - Díky. Říznul jsem se.
Hrozně to bolí! Tak jo.
Pardon. To přejde.
Seš si svým člověkem jistej?
- Haló? Slyšíte mě? - Haló.
- Ano. Haló. - Kde jste?
- Jsem u nich. - Proč jste za nimi šel?
Nešel...
Zbláznil jste se? Schoval jsem se. Oni mě našli.
Přivedli mě sem, nevím kam, a chtějí, abych vařil.
- Vy jste kuchař? - Hrajte o čas.
Uvařte, co chtějí. Nepřitahujte pozornost, nemluvte.
- Musím se vrátit. - Dobře.
- Jak můžu pomoct vaší rodině? - Ta soutěž.
Nedopusťte, aby Ellen bruslila s Armandem.
- Je to otázka života a smrti. - Armando, který vám ošuká ženu?
Pardon?
- Kde ho najdu? - Na kluzišti.
Prosím, slibte mi, že tam půjdete.
- Ano. - Čestné skautské?
Čestné skautské.
Ne, neříkáte to moc přesvědčivě.
Prosím.
- Čestné skautské. - Pořád to zní neupřímně.
- Snažte se trochu. - Sklapněte!
Vy sklapněte!
- Pospěšte si! - Hotovo.
Bylo to jen škrábnutí, nic vážného.
Pánové, jestli chcete moji specialitu, máte ji mít.
Máme tady mouku, očividně skvělé kvality.
Trochu čokolády.
Ale na nejlepší perník v Connecticutu jí budu potřebovat víc.
Cože?
Potřebuju víc ingrediencí.
Kde máte kuchyňské náčiní?
- Nejspíš je to těmi drogami... - To by stačilo!
Co je tohle?
- Ano. Omlouvám se. - Co potřebujete?
- Spoustu věcí. - Napište nám seznam.
- Ano. - Dejte ho Lucasovi. Jasný?
- Jasné. - Vrátím se za dvě hodiny.
Dobře.
- Myslíte, že se mu líbím? - Na co si to hraješ?
Chceš, aby nás kvůli těm tvým kecům chytili?
My pracujeme spolu?
Ne. Dobře, takže...
Čeká mě práce. Máme toho hodně.
Pojďme na to!
Tři, čtyři, flamenkový čtverec, pět, šest, ohnout zápěstí.
To je skvělé. Velmi španělské.
Teď rozhýbej boky.
- Do toho. - Armando!
- Ruce bys měl mít výš. - Promiň.
Musíš hýbat boky, jestli si chceš udržet domov.
- Níž. - Promiň.
Některé partnerky říkají ano, jiné ne, další možná.
- Jednou jsem myslel, že ne bylo ano. - Pepito, padej.
Richarde?
Kdo by to byl řekl? Je vyléčený.
Nenuť mě tam chodit.
Copak, Richarde? Chceš mě provokovat?
Chceš mě provokovat?
Co je s tebou?
Tak pojď, jestli jsi dost chlap!
Nakopu ti zadek, Zorro.
Ne, Richarde, nech to být!
Spadnul jako hruška.
- Copak neumí chodit? - Armando, takhle tě neznám.
- Jen žertuju. - Jsi v pořádku?
Richarde, nevíš, s kým si zahráváš.
Dělával jsem španělský kickbox!
Mluvíš s Armandem Costou Noches de la Treigo!
Takže...
Nevíš, odkud to přijde. Možná odsud? Nebo odsud?
Jedna vystřelí?
No tak!
Vyber si. Pravá nebo levá?
Vůbec to nečekal! Tahle...
Zmiz, klaune,
než se fakt naštvu.
Tohle jsi neměl dělat!
Ponížil jsi mě jako cirkusové zvíře.
Jako Pepina, cirkusovou opičku ze Santiaga v Chile.
Jeho pán ho nutil chodit
po žhavém uhlí, pálily ho polštářky na rukou a nohou.
Ale já,
já nejsem Pepino. Kdepak!
Já nejsem Pepino! To jsi neměl dělat!
Richarde!
Ellen, nikdy by mě nenapadlo, že použiju násilí před ženou,
ale teď...
teď musím bojovat!
Sotva jsem se tě dotknul. Copak máš nos z plastu?
Nesahej na mě!
- Tvůj muž je zvrácený! - Omlouvám se.
Do té soutěže s tebou nepůjdu.
Nesahej na mě! Nejsi toho hodna.
Ne, Armando Miguel.
Přehání, dělá, jako bych ho kopnul do nádobíčka.
Hotovo. A je po soutěži.
Co jsi to udělal?
Tak jsem ho trochu zmlátil.
Možná jsem to krapet přehnal. Promiň.
Já myslela, že chceš zachránit dům, ale všechno jsi zničil.
Už tě nikdy nechci vidět, Richarde.
Už mě to všechno začíná štvát.
Tak jo...
Co teď?
- Máte všechno? - Skoro.
- Muškátový oříšek neměli. Mám skořici. - To není to samé!
- Je to úplně jiné koření! - Má stejnou barvu.
Jde o chuť, ne o barvu!
Zbytek mám, vajíčka,
- cukr, mouku... - No, aspoň něco.
Koupil jsem to, ale nevím proč.
Pro koho to je?
Tohle?
- Tak. - Jak to jde?
Dobře.
- Jsi v pohodě? - Jsem, jo.
Super.
- Určitě? - Ano!
Jsem se sebou spokojený, což je vzácné.
Je horko. 15 minut a bude to.
Klid! Jo.
Je horko! Jak se máš?
- Dej mi pusu. - Ne.
Pusu! V pohodě.
Myslím, že bude mít radost. Půjdeme za Lailou, že jo?
Tak jo.
Dobrý večer!
Jak je, lidi?
Dobrý den, pánové.
To je ten pták, co všechno opakuje.
- Papoušek. - Ano, ten.
Musíte si dávat pozor, co před ním říkáte,
protože když uslyší tajemství, poví ho manželce.
Řekni „papoušek“.
„Papoušek“!
Dobrý den.
- To je Laila. - Aha.
Nejprve,
dobrý den, Lailaio. Rád vás poznávám.
- Běž. - Takže...
Tohle je pro vás.
Nebylo to snadné.
Snad vám bude chutnat. Mohla...
Mohla byste...
Ne, to nic.
Opatrně! Byla by to škoda!
Tady máte.
Nebojte, mám to.
Dělal jsem, co šlo. Nevypadá to dokonale,
ale je to jedlé, Lailai.
Dobře, takže...
Tady máte.
Co je to za hnus?
Pardon?
Počkejte, dalo mi to hodně zabrat,
- tak to nejdřív ochutnejte. - Kdo chce ochutnat?
- Brahime. - Jo.
Děkuju, pane.
- Začněme s ochutnávkou. - To jsou ty drogy.
Zvolil jsem si téma „rodinný výlet po škole“.
Zde můžete vidět tátu,
který je větší než máma.
Netvrdím ale, že tátové musejí být nutně vyšší.
Chci říct...
Obvykle bývají vyšší,
ale manžel může být menší. Neznám jejího manžela.
Každopádně to jde taky.
Dítě je stejně velké jako máma,
protože jsem chtěl mít perníčky stejně velké.
Nechci, aby si ten, kdo dostane ten dětský,
stěžoval: „Já dostal ten malý!“
Takže je to puberťák,
jehož rodiče ho vyzvedávají po škole.
Je mu trapně.
Ne každé dítě je rádo, když ho vyzvedávají rodiče.
Berou ho na víkendový výlet.
PRÁSKAČ Akce!
Tak jo, lidi, akce.
Protože je tato rodina bohatá,
jak můžete vidět, přidal jsem šperky.
Máma jich má hodně, protože ženy milují...
Vy sama máte náhrdelník, takže je to vhodné téma.
- A... - Tak už to ochutnej, Brahime, sakra!
Ochutnám syna.
Zaprvé, hezký vzhled. Velmi dobře provedené.
- Ale nepoznáme, na co se dívá. - Cože?
Je uprostřed, takže se dívá na mámu i tátu.
Takže máma je nalevo a táta je nad ním?
Ne, táta je vyšší, proto se dívá takhle nahoru.
Jestli můžu soudit, dal bych tam místo skořice muškátový oříšek.
To je šílené! Měl jsem ho...
- na seznamu, takže... - Ale neměli ho.
Přesně. Výborně!
Křupavé.
- Cítíte fondán? - Ano.
Jen proto, že jsem vám to řekl, nebo ho cítíte?
- Ne, cítil jsem ho. - Samozřejmě. Není to snadné.
Není vám nic?
- Je to výborný! - Jo?
Nikdy neselžu.
Jo! To mi to taky udělalo!
- No tak! - Hedi.
- Uklidni se. - Ochutnejte všichni!
Policie! Na podlahu!
Hele, elfové!
- Policie! Na zem! - Ruce!
- Na zem! - Ruce!
- Jen jsme tancovali! - Nehýbejte se!
- Co jsme to udělali? - Alfo, hledej.
Alfo, hledej!
Nic jsme nenašli.
Jak je to možný?
Nevím.
Omlouvám se za vyrušení. Dostali jsme špatný tip.
Pánové, jdeme.
Přeji hezký den!
Marku, nevím, co chystá, ale připravme se tam vrátit, ano?
Lailo, zatraceně. Říkal jsem ti, ať neděláš s cizími lidmi.
- To není „Lailai“? - Sklapni.
- Dobře. - Lucasi.
- Přiznej, že jsi krysa. - Pusť mě.
Pusť mě. Kdyby byl krysa, schovával by to?
Je to v perníčkách. Ten pes nic nenašel.
- Není to moje chyba. - Má pravdu.
- Cože? - Kleště.
- Ne, počkej, Lailo. - Nerespektoval jsi mě, Hedi.
Znáš pravidla.
Nemůžeš udělat výjimku?
Jen aby bylo jasno,
jste Lai Lai nebo Lailaley?
Vy jste teda něco.
Díky. To je do vás milé.
Proč se ti psi nedotkli perníčků?
To je technika, kterou jsem se naučil od Eddyho.
- Hediho? - Ne, od Hediho ne.
Od vašeho Hediho ne, jiného Eddyho.
Byl to zlatý retrívr.
Snědl všechno, co viděl.
Nikdy jsem nic podobného neviděl.
Byl moc hodný, ale sežral všechno.
Neuhádnete, jakou měl přezdívku.
Víte, jak jsme mu říkali? Hádejte!
Mlsoun Eddy!
Tak jsem tam přidal repelent,
potravinářskou přísadu.
Dal jsem mu ji do psích sušenek.
Pak začal hubnout, protože přestal žrát,
a pak umřel.
Za týden bylo po něm.
Jste v našem týmu.
- Dobře. - Vítejte.
Díky.
Promiňte!
Pusu?
Promiňte, já myslel, že tak...
Promiňte.
Usměj se, Hedi.
A dej mi pusu.
Tak, hotovo.
Váš přítel nevypadá moc dobře.
Cože? Policie nic nenašla?
Co měli najít? Udělali jsme perníčky.
- To snad ne. - Jsou ze mě nadšení.
Udělali velkou objednávku. Poděkování by bylo na místě.
Tohle je noční můra.
Jak se daří vám?
Vyřešil jsem to. Bernardo do soutěže nenastoupí.
- To je skvělé! - Ještě něco.
Vaše žena...
- Chce vás opustit. - To určitě ne.
- Ale ano. - Ne.
- Přísahám, že chce. - Proč?
Něco kvůli domu.
Richarde?
Richarde, vy brečíte?
Jen je toho na jeden den hodně.
Zachraňte ten dům.
Prosím.
Co mám udělat? Já do tý hloupý soutěže nepůjdu.
Přesně tak, nechoďte do ní.
Krasobruslení umí být nemilosrdné.
Neslyšel jste o Tonye Hardingové?
- To je fuk! Jen mi řekněte, co mám udělat! - Běžte za Georgesem,
Elleniným otcem. Nenávidí ho.
Poproste ho o peníze. Ellen to nesmí vědět.
Nebo mě opustí určitě.
Když bude souhlasit, moje rodina bude zachráněná.
To stačí udělat jen tohle?
Nebude to lehké. Moc mě nemusí.
To mě nepřekvapuje.
Bylo to takhle.
Georges nás trénoval.
Když zjistil, že se chceme vzít, pohádali jsme se.
Je to tvrdý muž.
Nechte těch tanečních historek!
- Jistě, promiňte. - Jak ho najdu?
Snadno. Když vyjdete z domu...
No jasně, ten stařík je v balíku.
Georgesi?
Richard Silestone.
Musíš být v pořádným průšvihu, že se tady ukazuješ.
Nemáte ani tušení.
- Co to je? - Asi vlk.
Nastražil jsem pár pastí na ochranu dobytka.
- Pojď dál. - Velký dům na tak malého muže.
- Trhněte si. - Dobrý začátek.
Kdyby mi někdo řekl, že si se mnou dá Richard Silestone whisky...
Pozor, kam šlapeš. Rozpadá se to tady.
Kam jdeš?
Muži se vždycky baví u ohně.
Posaď se.
- Co chceš? - Potřebuju peníze na záchranu domu.
Já to věděl.
Dvacet let ani jeden hovor,
a teď škemráš o hrst dolarů.
Říkal jsem dceři, že vsází na špatnýho koně.
Kdyby ses mi pásl na pozemku, zastřelil bych tě.
Tak jo, to stačí. Ano, nebo ne?
Nemáš žádnou čest. Ani za svou rodinu nebudeš bojovat.
Radši se sem připlazíš, než abys ty peníze vydělal sám.
- Což znamená? - Vím o té soutěži.
- Proč se do ní nepřihlásíš? - Nebruslím. Je to pitomý.
Zbabělče.
Supe.
Nulo.
- Kreténe. - Už mě začínáte štvát.
Dejte mi ty peníze, ať odsud můžu vypadnout.
Dělej, bouchni mě!
Nedám ti ani floka!
- Zatraceně! - Radši umřu, než abych ti něco dal!
Jestli si chceš dům nechat, existuje jen jedno řešení.
Nazuj si zase brusle. Pomůžu ti.
- Nenaučím se bruslit za dva dny. - Nesmysl. To se nezapomíná.
To je pitomost.
Co je to za hluk?
- Silestone, seš mrtvej muž. - Kdo jste?
- Co tady děláte? - Sklapněte, Willow.
Pitomý pasti! Za tohle mi zaplatíte. Vždyť tady ani žádní vlci nežijou!
Silestone, varoval jsem tě, abys zase nezačínal bruslit.
Vypadněte z mého domu! Hned!
Vy odejdete první, v rakvi.
Naučím vás irský tanec,
kterýmu se říká argentinský tango.
Pane, mohl byste mi podat tu pistoli?
- Asi se zhroutím. - Jestli myslíte nohu, tak určitě.
Vím, že jsem vám přišel vyhrožovat,
ale mohli byste mi dát led
na botu
a nezúčastnit se tý soutěže?
Mohli byste mi zavolat...
záchranku?
Víte určitě, že dva dny budou stačit?
Ano.
Tak dobře.
- Na co zíráš? - Na nic.
Tak jdeme.
Budete vařit tady. Seženeme vám výbavu.
Zaškolíte je.
Máte 24 hodin.
Dobře.
Takže zaškolení a výroba.
- Kolik kousků? - Patnáct tisíc.
- Kolik... Patnáct tisíc? - Potřebujete něco?
Čas! Potřebuju alespoň ještě jeden den
na samotné zaškolení.
- Máte 24 hodin. - Dobře, 24 hodin, to půjde.
Tak zatím.
Dej mu, co bude chtít.
- V co možná nejlepším stavu. - Dobře.
Potřebujete něco?
Nepotřebujete něco?
- Můžu být naprosto upřímný? - Jistě.
Svoji rodinu.
- Obzvlášť o svátcích. - To je normální.
Díky, protože mám pocit, že to tu nikdo moc nechápe.
- Děti? - Ano.
Já to chápu. Beru je rád na pouť.
- Já mám rád kluziště. - Karnevaly, horské dráhy.
Karneval máme raději. Horské dráhy se bojí.
- Všechny děti ne. - Vážně? Vaše starší...
- Kolik jich máte? - Čeho?
- Dětí. - Ne, já žádný nemám.
Cože?
- Berete tam synovce a neteře? - Ne, děti tam už jsou.
- Ale říkal jste, že je berete... - Na pouť.
- Takže je odněkud máte. - Z kluziště.
Pane jo! Tak jo...
- Díky za pokec. - Jo, taky děkuju.
- Vy nejdete? - Ne, proč?
Moje děti...
Ano, děti.
- Jo, moje děti. - To je normální.
Beru je na pouť. Některé se bojí, některé ne.
- Jo. - Někdy i na kluziště.
Jasně.
Kolik je hodin?
Pane jo! Tak jo...
- Díky za pokec. - Nemáte zač.
S investory z Asie a Nového Mexika si promluvíme později.
ZIMNÍ OLYMPIÁDA
Uvidíme se na nočním golfovém tréninku, Edouarde. Teď nemám čas.
Miláčku.
Promiň, problémy v práci. To ty nikdy nebudeš muset zažít.
Někdo je asi u dveří.
Vstupte.
Dobrý Bože, Burku, co děláš na tom skateboardu?
Pane Nicecocksi,
udělal jsem, co šlo, ale mám špatný zprávy.
Silestone do tý soutěže vstoupí.
Jak je to možné? Měl jsi ho přesvědčit, aby to nedělal!
- Tohle ti udělal on? - Silestone? Ne.
Na silnici byl výmol. Sanitka to musela strhnout.
Vjela do příkopu a já sjel z kopce dolů.
Byly tam lišky a myslely si, že jsem odpadek.
- Chtěly mě sníst. - Dost. To stačí.
Jestli tě chápu správně, tak to zase budu muset vyřešit sám.
Na vlastní pěst.
No, možná s malou pomocí.
Oksano, je načase, aby ses zapojila do tance.
Já netančím. Já bruslím.
Kdybys jen věděla, jakou máš pravdu.
Je to horší, než jsem myslel.
Tak jo, začneme od nuly.
Přibral jsi jako kráva před porážkou.
Býval jsi průměrný, teď jsi prostě děsný.
To mě nepřekvapuje. Odteď
budeme jen jíst, spát a bruslit.
Budeš dělat věci, které jsi nikdy nedělal.
- Klekni si a zavři oči. - Prosím?
O čem to mluvíte, Lucky Lukeu?
- Tohle já nedělám. Nikdy. - Dobře, tak jsme skončili.
Tak jo, neurážejte se hned.
- Hej! - Pojď, dáme se do práce.
Počkejte, proč to nejde sundat?
Hej, mrňousi, co...
Dával jsem to zvířatům, aby neutíkala.
Hodný hoch!
Pojď, dáme se do práce.
- Nemáme moc času. - Parchante.
Takže nejdřív stříbrný, pak zlatý?
Takhle to chce.
- Tohle je boží, člověče. - Proč nasazuješ hvězdu ty?
- Klid. Je to jen hvězda. - Cos to řekl?
Ne! Čokoláda má přijít k čokoládám.
- Na co si to hraješ? - Cože?
Vánoční svetry, dárky?
Promiň, že chci péct vánoční perníčky v příjemné atmosféře!
Nedívej se na mě tak. A změň svůj postoj.
Tvůj vnitřní svět vytváří...
- Radši to zkontroluj sám! - Odprejskni!
Ne! Pusť ho!
Pusť ho!
To je ono. Ne v mojí kuchyni.
- On si začal. - Je mi jedno, kdo si začal.
Adelaide!
- Jsem Abdoulaye. - Co jsem řekl?
Adelaide.
S „i“? To je jedno.
- Honem! Sklenice za nadávky. - Ne!
- Sklenice. - Řekl jsem „tvoje máma“,
- neřekl jsem „seru na tvoji mámu“. - Ty nikdy nepřestaneš!
Přeříznu šňůru agrese! Řežu!
Je přeříznutá.
- Amity, ty taky. - Jsem Amidou.
To je fuk. Honem.
Tak jo!
Pánové, máme 24 hodin. Dejme se do vaření!
Dělej, lenochu!
Vždyť se vůbec nesnažíš!
Dělej, rychleji, ty osle!
Neuvěřitelné.
Pohyb! Dělej!
Sakra!
- Co se děje, bratře? - Nic mi není.
Vlastně je.
- Prostě nemám náladu na zábavu. - Proč ne?
Manželka mě chce opustit.
To mě mrzí, to jsem nevěděl.
Kdyby moje rodina viděla, co jsem tady dokázal,
byli by na mě moc pyšní.
Nevím, jestli to pomůže. Nenecháte si to raději pro sebe?
- Jo. - Ne.
Taky byste na sebe měl být pyšný.
- Máte velký talent. - Díky.
- Měl byste v tom pokračovat. - Fakt?
- Rozhodně. - Fakt si to užívám.
- Našel jste své poslání. - Díky.
Už jste to někdy dělal, že?
Chvíli jsem pracoval v Brioche Dorée.
Je znát, že jste pracoval v pořádném obchodě.
- Prodávají tam spíš sendviče. - Luxusní.
- Jsou drahé. Čtyři eura za sendvič. - Jasně.
Držte se toho.
Podívejte se tamhle.
Co?
Tohle je pro vás jako poděkování.
Moc jsem si to vaření...
užil.
- Bylo v tom víc. - Pro mě taky.
Jako symbol našeho přátelství.
To ne!
Jak jste to věděl? Neuvěřitelné!
Příruční taška!
- Cože? - Báječné!
Na podzim se do ní budou skvěle sbírat houby.
- Houbičky, jasně. - Jasně.
- Děkuju. - Čuchněte si.
- To není kůže. - Ne, není.
Je to koženka!
To snad ne.
- Stoprocentní! - Neuvěřitelné.
- Říkal to prodavač. - Musela stát jmění.
Promiňte.
Díky...
- Tak už se ocucejte! - Nebuď směšný!
- Sklenice! - Já ale nenadával!
- Sklapni! Říkal „sklenice“. - Oba dva!
- Já? - Sklenice.
To stačí!
„Ocucejte se...“
- Ne! - Jasně, že ne!
- Ne! - Taky jsem říkal, že ne!
- Nikdy. - Řekl jsem ne.
- Ne. - Jasně.
Co se to tady děje?
Co to je, cirkus?
Dělejte, zpátky do práce.
Hedi.
Počkej.
Chtěla jsem vám poděkovat za všechnu tu dřinu.
Hlavně vám.
Mně?
No, děkuju...
Komplimenty od vás jsou jistě vzácné.
Začali jsme testovat produkt.
Výsledky vysoce předčily naše očekávání.
To je... Ano! To díky týmu.
Musím jim poděkovat. Amity, Adelaide, Houstone...
- Jsem Yousef. - Jakže?
- Yousef. - Yousef.
Všichni jsme pracovali společně.
Vytvořil jste nejnávykovější drogu, jakou jsem kdy viděla.
Cože?
Policie! Na podlahu!
Co měli najít? Udělali jsme perníčky.
Váš přítel nevypadá moc dobře.
Neprodáváme drogy, že ne?
Jste skutečný génius.
Děti milují, co jste vytvořil.
Děti ne, prosím. Ne na Štědrý den.
Nemám ráda Vánoce.
Lailo...
Ano. Samozřejmě.
Yousef.
Zrzek.
Velký svetr.
Chilli papričky.
Nebo Ponožtičky?
Co to je?
Afro.
Byli jste jako moje rodina.
Jako moje děti.
Jak jste mi to mohli udělat? Cítím...
Ale ne!
Potřebuju na vzduch.
Nech ho. Potřebuje na vzduch. Opouští ho manželka.
Vy sráči. Slyšíte mě?
Využil jste mě k vaření drog!
Teď je dají rodinám, dětem!
A je to všechno vaše chyba!
Naše spolupráce skončila.
- Richarde. - Je konec. Sbohem.
Myslíte, že bruslím rád?
- Konec. - Richarde.
Richarde...
Na Vánoce přijedu, přísahám.
To říkáš vždycky. A nikdy nepřijedeš.
No, idiot je zase sám sebou.
Chtěla jsi mě vidět?
- Jak to jde? - Už to skoro je.
Pak se toho otravy zbav. Už ho nepotřebujeme.
Dobře.
Ať jsou ve dvojici a buďte opatrní.
Kolik jich zbývá?
- Kde je? - Šel na vzduch.
- Kdy? - Asi před 15 minutami.
Haló?
Vařič utekl.
Nemůže být daleko. Najděte ho a přiveďte mi ho.
Jsi zrůda, příšerná zrůda.
Vařil jsi drogy pro děti!
Pro děti.
Cože?
- Já nevím. - Michael Jackson!
- Ne, příšera! - Frankenstein!
Charlie Chaplin!
V křoví je Santa Claus.
Tamhle.
Do háje, další Santa, co si ho honí.
- Sakra. - Pojď, jdeme.
Ne, neodcházejte...
Ne!
Ne! Hej!
Víš, Monico,
bylo úžasné být ve tvém náručí.
Bylo to kouzelné.
Máš ráda poezii, že, ty zlobivá holko! Já taky.
- Tady máš, Armando. - Ne!
Monico, kvůli tomuhle to nedělám.
No, možná trochu.
- Můžu dostat pusu? - Ne, žádné líbání.
- No tak! - Já...
Asi to je problém v elektronice.
- Armando, nastupte si. - Pane Nicecocksi.
Mám pro vás návrh.
Co mi chcete udělat? Co jsem udělal?
Ne, to jsem já!
Jsem Burák, váš asistent.
Z obchoďáku.
Jasně.
- Tak jo. - Říkal jsem si, že vás vezmu sem.
Tohle místo je přísně tajné.
Jste v bezpečí.
- Tak proč ten pytel? - Aby vás nikdo nepoznal.
Tohle je Rudolf...
- Cože? - Nabízí vám pití.
Tohle říkal?
- Ano. - No...
Mám mu odpovědět stejně?
Vaječný koňak, prosím.
Vaječný koňak!
- Máte ho? - Ano.
Výborně.
Tak co se děje? Řekněte mi všechno.
To, co vám povím,
možná bude znít trochu šíleně.
Stalo se mi tohle.
- Jste zrůda! - Cože?
- Drogy dětem? - Ne!
- Chcete zničit Vánoce? - Není to moje vina!
Zmanipulovala mě Lailalai!
Musíme je zastavit. Kdy k tomu dojde?
- Dnes večer. Už je pozdě. - Ne.
- Je pozdě. - Ne!
Musíme něco udělat.
Máte pravdu!
Můžeme utéct.
- Ne. - Ano!
- Ano! Máte auto? - Musíme bojovat.
Rudolf by tady nebyl, kdyby od svých problémů utekl.
Santa Claus vás sem přivedl, abyste ty rodiny zachránil.
Už nejste sám.
Naše setkání není náhoda.
Pozor, už jde.
- Ahoj. - Nedovolíme, aby někdo zničil Vánoce.
- Milujeme je. - Ano.
Možná Vánoce milujete,
ale já je miluju doopravdy.
Tady jsou narozeniny, Velikonoce, svatba
a tady jsou Vánoce.
Vánoce... jsou Vánoce!
Když vám ukážeme něco, co by vám mohlo pomoct,
slibujete, že to nikomu neukážete?
- Ano, slibuju. - Čestné skautské?
Dobře, takže
jaký je plán?
- Co s tím chcete dělat? - Zničit, co jste vytvořil.
- Zabíjením lidí? Ne! - Musíme jim ale ublížit!
Žádné násilí, ani náhodou.
Někteří jsou dobří lidé, Velký svetr,
Chili papričky, Brahim...
Ne, musíme najít
ty drogy a zničit je.
- Odkud máte ty zbraně? - Byli jsme v armádě.
Zvláštní jednotky, druhá divize.
Ale to bylo před tou nehodou.
Nehoda. Samozřejmě.
Hodně jste se změnili.
To je... Co se stalo?
Schytal jsem šrapnel do hlavy.
- A Rudolf schytal zbytek. - Jasně, zbytek.
Ty jo.
- Ano! Výborný nápad, Rudolfe! - Co říkal?
Abychom si vyrobili vlastní zbraně.
Dobře, jistě,
ale pod jednou podmínkou. Žádné střelné zbraně.
Zbraně, které nezabíjejí.
Dohodnuto.
Na olympiádu to sice není, ale na soutěž jsi připravený.
Budeš se muset spolehnout na talent mé dcery.
Díky za všechno.
- Určitě tam nechcete jít? - Ne.
Dcera mě nechce vidět. Bude to tak lepší.
Slib mi jedno.
- Richarde, kde jsi byl? - Na tréninku. Budeme soutěžit.
- Bohužel už je trochu pozdě. - Pořád můžeme zachránit dům.
- Tommy má pravdu. - Scottie.
- Jasně. - Ale nejsme připravení.
Je to za hodinu. A co kostýmy?
- Mami... - Meghan, někdy...
- Mami... - První...
Naposledy...
- Ráda bych... - Pořád ta stejná písnička.
A dost, Meghan.
- To... - Ne.
Vyrobím je.
Věř mi.
Dej mi šanci.
Přísahám, že to zvládneme.
Ale mezi námi to nic nemění.
Tak jo,
dejme se do toho.
- Jak vypadají kostýmy? - Pracuju na tom.
Vracíme se s velkou vánoční soutěží v párovém bruslení.
MODERÁTOŘI: DANNY PHILLIPS // NANCY ALTMANOVÁ
Nezapomeňte, hlavní cena je 50 000 dolarů.
Taková příležitost se nenaskytne každý den.
A spolumoderovat s tebou, Nancy, se taky nenaskytne každý den.
Rychlé shrnutí skóre. Odbrusleno už má pět párů.
Překvapivě vedou Hendersonovi.
To je pořádné překvapení!
Jejich dokonalá choreografie jim vynesla skóre 21/30.
Tady jsou.
Jen se na ně podívejte. Nejsou roztomilí? Je to pár zlatíček.
- Čilých na svůj věk. - Jak říkávala moje babička:
„Staré koště dobře mete.“
- Další... - „Nejstarší formy dělají nejlepší dorty.“
- Naši další... - A taky:
„Nancy, jsi tlustá, ošklivá a praštěná a nikdy to nikam nedotáhneš.“
Hele, babi, ty jsi mrtvá a já v televizi, tak si trhni.
Cože?
To má být vtip?
Ne, nech toho...
Postarám se o ty vepředu.
- Ne! Řekli jsme žádné násilí. - Jen je uspím.
Miř na paži nebo nohu.
Co je, brácho?
- Neuvěřitelné. - Není seřízená.
Dejte mi to.
Naštěstí jsem chodil do střeleckého klubu.
- Levá noha, nebo pravá paže? - Levá noha.
- Jo, potřebuje seřídit. - Ano, vždyť jsem to říkal.
- Už spí. - Pojďme.
Honem!
Rychle.
Díky.
Snad se vám ty kostýmy budou líbit.
Není tady. Nevím, kde je!
Nikdo neví, kde je!
To není moje práce. Vy jste policie.
Jo!
Takže dneska v osm, mami?
Výborně.
To zní dobře. Mám tě rád.
- Odvedla jsi skvělou práci, zlato. - Říkala jsem, že mám talent.
- A co ty, tati, líbí se ti to? - Moc.
Nemůžeme být daleko.
Ale ne!
Schováme se tamhle.
Pojďte!
Honem!
Naši další soutěžící, Oksana Stojanovičová a Armando Costa...
- Armando. - Který je, mimochodem,
- přítel mojí matky. - Zdravím, paní Phillipsová!
Doufám, že se máte dobře!
- Budí velká očekávání. - Oheň a led! Dokonalá rovnováha!
- Trochu jako my. - Ani ne. Nejsme ani přátelé.
Nebylo to příliš chladné?
- Ne. - Nedotkla jsem se tě?
Pojďme dál.
- Show začne co nevidět. - Na místa,
připravit,
swing!
Silný start, skvělá forma.
Páni! Vypadají jako dva malí papoušci!
Taje pod nimi kluziště jako kostka ledu na horkém těle.
Podívejte na tu zvedačku! Prostě úžasné.
Podívejte, jak ji drží. Jako by byla lehká jako pírko.
Máme velké štěstí, že žijeme v USA a jsme svědky tohoto vystoupení.
Blbost!
Nemůžu se dočkat, až uvidím skóre.
Tak odvážné!
Neexistuje nic jako špatná reklama.
- Žádná žena jeho šarmu neodolá! - Já skoro taky ne.
- Proč ne? - Je moderní doba.
To je pravda.
Dvě desítky a devítka, naši noví favorité.
Určitě to bude stačit na výhru!
Je jich padesát...
No,
děkuju vám za všechno.
Buďte stateční. Je čas na akci.
Hodně štěstí a brzy na viděnou. Budu hned venku.
Zavolejte, kdyby bylo potřeba.
Hned přiběhnu, nebo raději zavolám posily.
Tak zatím. Hodně štěstí!
- Co je? - Nenecháte nás v tom samotné.
Musíte napravit, co jste způsobil. Přišli jsme jen pomoct.
- Ale já se říznul. - Vezměte si tohle.
- Ne. - Ano.
Ty hajzle.
Proč jsi to udělal, Lucasi?
Neměl jsem na výběr.
Nevěděl jsem, že to byla policie.
Dobře, tak věděl, ale co jsem měl dělat?
Neměl jsem na výběr.
- Já taky ne. - Ohledně čeho?
Hedi, kleště.
Cože?
Ne!
Běž pryč.
Ne, dej to pryč!
Už půjdete na řadu. Jste připravení?
Jsi v pořádku?
Můj kotník!
Promiň, nemůžu pokračovat.
Nejdřív tě do toho naženu a pak se zraním.
Já to zvládnu.
- Vždyť jsi bruslení nechala. - Ano, ale tentokrát
budu bruslit za naši rodinu.
Ale budu bruslit po svém.
Ne jako bych tátu milovala. To je divný.
To je pravda.
- Ano. - Jaký je plán?
Tak jo, Scottie, budeme potřebovat i tvůj talent.
Jsme připraveni?
- Jo. - Jo.
- Tak jo, pojďme! - Jo!
Promiňte, že ruším, ale měli byste je diskvalifikovat.
Mají ještě 30 vteřin.
- Bruslí se svou dcerou. - S dcerou?
To se nesmí.
V pravidlech se o zákazu párů otců a dcer nic nepíše.
Nechte nás dělat naši práci, pane Nicecocksi.
Omluvte mě, Marie-Noël.
Měla jste malou nehodu, že, Ellen?
Nechci se s vámi bavit.
Show začne co nevidět, Danny.
- Nemůžu se dočkat! - Mám husí kůži.
Tým otce a dcery, to tady ještě nebylo.
- Určitě to bude moc milé. - Určitě ano.
Do toho, Scottie.
VEDOUCÍ TÝM OKSANA STOJANOVIČOVÁ - ARMANDO COSTA
ANALÝZA: SHODA
SKENOVÁNÍ - IDENTIFIKACE - NEBEZPEČÍ
Působivý výběr hudby!
Pojďme!
- Richarde! - Ano, samozřejmě.
Vypadají jako andělé.
Úžasné!
Výborná forma.
Přišli sem vyhrát!
Zdá se, že Armando s Oksanou se mají čeho obávat.
Tady mají trochu konkurenci!
- Budu zvracet. - Ještě pár otoček.
Otcovská láska dokáže být tak povznášející.
- Nemyslíš, Danny? - Netuším. Nemám tátu.
Odešel, když jsem byl malý.
Šel si koupit cigára a už se nevrátil.
Brahime! Co tady děláš?
Dohlížím na to, aby se nikdo nedotkl mého nového nejlepšího přítele.
Myslíte mě?
- Pojďte za mnou, odvedu vás odsud. - Ne, nemůžu.
Tohle je můj boj.
To já tohle způsobil. A teď to musím dát do pořádku.
Vaše bitva je v Brioche Dorée.
Budete skvělý. Máte ohromný talent.
Nebroušený diamant.
- Jděte do toho! - To jen díky vám.
- Cože? - Chtěl jsem vám to říct.
- Poslal jsem do Brioche Dorée životopis. - Nepovídejte!
- Nastupuju v pondělí. - Vážně?
- Třídenní zkušební doba. - No ne!
Prodloužitelná smlouva.
- Děkuju za všechno. - To je skvělé.
Jednou tam s manželkou zajdeme na jídlo.
- Bude to fajn. - Dobře se o vás postarám.
Dobře se o vás postarám.
Přijďte do Brioche Dorée.
Ptejte se po Brahimovi, dám vám 10% slevu.
Východ je tudy.
- Hodně štěstí. - Ciao!
Richarde! Pojď!
Vy a já, Leilei!
Běž se tam podívat.
Já to s ním vyřídím.
Já věděl, že pro mě přijdou.
S dovolením.
Jen tohle položím.
Ne!
V pořádku?
S dovolením.
Promiňte.
Ale, ale, jestlipak to není můj přítel Hedi.
Myslíš, že se tě bojím?
- Připravený na finále? - Jo.
Díky, že jsi dodržel slib. Jsi skvělý táta.
Připravují se k finálovému skoku.
Neudělej stejnou chybu jako já.
Postarej se o svou rodinu.
Jinak skončíš jako hloupý stařík
litující každé promarněné vteřiny.
Slibuju.
Proboha!
To bylo jiné! Narazil ve velkém stylu.
Richarde!
Zatracený mantinel.
Počkej...
Myslím, že vidím nějaký pohyb.
- Hýbe se. - Vstává!
Vstává z mrtvých!
Ano!
Do toho, Richarde!
Proč se usmíváš?
Mimořádné!
Tati!
- Meghan! - Jsi v pořádku?
Ano!
Nemáš jednu brusli.
Podívejte, všechno je černobílý.
No tak.
No tak, je čas spát. To je ono.
Prosím...
I přes mimořádný výkon Silestoneových
vyhrávají pohár Oksana Stojanovičová a Armando Costa!
Pohár s šekem na 50 000 dolarů!
Nancy, to je slušná sumička.
Přesně tolik mi po sobě babička nezanechala.
Nenávidím tě, babi.
Chudáci Silestoneovi.
Co chcete, Dicku?
Vyhrál jste, copak to nestačí?
Jen jsem přišel zjistit, jak je cítit selhání.
Tuhle vůni já neznám.
A vzít si klíče
od svého nového domu.
No...
Dám vám vědět...
Být vámi, nebyl bych si tak jistý.
Georges?
Dnes odpoledne jsem do banky
vložil šek na 50 000 dolarů.
Všechny jejich dluhy jsou splacené.
Chcete říct, že můj realitní projekt přišel vniveč?
Poslyšte, Dicku.
Zdá se,
že s vaším ledovým srdcem budete trávit další Vánoce sám.
- Jak to myslíte? - Mluvím o tomhle.
Moje ruská panenka!
S tím béčkovým šumařem?
Ty a já, konec.
Uhněte mi z cesty!
Ještě jsem neviděl nic tak divného.
Mohl by to být nějaký šamanský rituál.
Nevím, co se stalo.
Co je k čertu tohle?
Jen jsme pomohli.
Já taky.
Já byl...
krysa.
Ne, že by se mi to označení líbilo, ale...
Díky tvému dědečkovi jsem už nikdy zmrzlinu na koni nejedla.
- Pamatuješ? - Ano.
No nic...
Užij si Vánoce s rodinou.
- Počkej... - Možná...
- Ty... - Mysleli jsme, že...
Mami, mluv ty.
Když je to rodinná záležitost,
měl bys tam být taky.
Víš, omlouvám se...
Promluvíme si o tom později.
Teď je čas na usmíření, nemyslíš?
Protože
jsou přece Vánoce.
Haló?
Nevím, jestli mě nějakým zázrakem slyšíte,
ale děkuji za to, co jste pro moji rodinu udělal.
Získali jsme náš dům zpátky,
a co je důležitější, náš domov.
Jsem navždy vaším dlužníkem.
Tati?
Doufám, že je u vás všechno v pořádku
a že můžete oslavit Vánoce
s vaší ženou a dcerou.
Pusu...
Tedy, sbohem.
To byla pusa.
Ne, mluvím... Někdo je...
Je to jako vysílačka...
Veselé Vánoce.
Vypadá jako Santa Claus.
Tak jo.
Utíkej.
Překlad titulků: Terkas
Kreativní dohled Tereza Němcová