Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Ser jeg dum ut? - Nei. Ærlig talt, du ser bra ut.
Helt super.
Denne skal i øret ditt, denne i veska.
Ikke kødd med meg. Fyren din bør være der.
Det er han. Ingen fare.
- Dette er siste gang. Jeg gjør det bare... - Du gjør det for å redde deg selv.
Kom igjen, din lille rotte.
Jeg liker ikke å bli kalt det.
- Hold kjeft. - Greit.
Han kommer når som helst. Vær forsiktig.
Han kan være bevæpnet og farlig.
- Greg, mottar du? - Høyt og tydelig.
- Dette er et dumt oppdrag. - Du er den beste for det.
Innta plassene, alle sammen.
Julenissen!
Unnskyld. Julenissen!
Ja.
Min tur!
Hvem er denne idioten?
Det er julenissen!
- Det er en idiot i køen, er det normalt? - Julenissen!
- Rolig. - Ja.
Dette er latterlig!
- Han får oss avslørt! - Jeg fikser dette.
- Du kan gå. - Takk, Suzanne!
- Rolig. - Julenissen!
Hei, julenissen. Jeg er René.
Mamma kalte meg "Peanøtt" for å minne meg på at jeg er allergisk.
Jeg er så glad for å se deg!
Jeg har aldri møtt en nisse som deg før!
Han er her.
Greg, målet er foran deg.
Jeg ser ham.
Når de har byttet, gir jeg signal så du kan gå inn.
Rolig!
Hvem snakker du med? Hører du også stemmer?
Jeg gir også gaver, vet du. Jeg lagde en til deg.
Dette er Titoune!
Hallo!
- Han er sjenert. - Han lukter jævlig.
Hold kjeft!
Rar mann.
Jeg vet ikke hvorfor han roper.
Utvekslingen er i gang.
- Jeg gjentar: Utvekslingen er i gang. - Jeg fikser det.
Han har en pistol!
En borgervernernisse. La meg hjelpe!
Unna, din dritt!
Kult!
- Synes du det er morsomt? - Ja.
Det er en julenisse, det!
SÅ KULT
Dealing with Christmas
Hvorfor erstattet du meg med en narkofyr i det nye oppdraget?
Jeg hadde ikke noe valg. Du tok fri i jula
- for å treffe datteren din. - Det er mitt problem.
- Jeg infiltrerer. - Jeg ringer deg tilbake.
Beklager, det er sent.
Glemte du noe?
Forestillingen til datteren din.
Beklager, noe dukket opp i siste liten.
Du er en dust. Du lovet henne.
Kofferten hennes er der. Kosedyrene er i veska, og jeg la
- historiebøkene hennes... - Jeg kan ikke ta henne.
De trenger meg på et oppdrag. Beklager.
Jeg visste det.
Jeg klarer meg, men for én gangs skyld kan du si det til henne selv.
Jeg er lei av å gjøre det hver helg.
Greit.
Hva ser du på?
En julefilm.
Scottie!
Ja?
Ba jeg deg ikke om å dempe deg?
Ok, familiemøte. Nede, nå.
Mottatt. Kommer straks.
- Mamma, kan jeg gå ut med vennene mine? - Nei.
Du har trening i morgen.
Det er hardt arbeid å bli profesjonell kunstløper.
Men jeg vil bli motedesigner!
Det er ikke et yrke.
Bare fordi du ikke ble proff og giftet deg med en taper,
- kan du ikke sjefe over meg. - Han er faren din!
Mitt hus, mine regler.
Vi har snart ikke et hus.
Meghan, jeg må...
Nei, vent...
- Jeg trenger... - Mamma...
- Så... - Bare...
Det er umulig å kommunisere med deg.
Jeg skal vise deg at jeg har talent.
Meghan...
Ellen.
- Familiemøte? - Ja.
For en idiot.
Ikke vær slem. Han er en flott pappa.
Du vet den juleferien din hos meg?
Ingen fare, jeg hørte det.
Det er greit.
- Jeg kommer til jul, lover. - Det sier du alltid. Du kommer aldri.
Dette er annerledes. Jeg lover.
Kom igjen.
Igjen.
- Sengetid, vennen. - Men den er ikke ferdig.
Du kan den utenat uansett.
- Glad i deg, vennen. - Ha det.
Her.
- Hva er dette? - Brevet hennes til julenissen.
Hva ønsker hun seg?
At faren hennes er som faren i filmen.
Idioten med barten?
Hvordan tok hun det?
Bra. Hun vokser opp. Hun forstår. Hun er ikke liten lenger.
Nettopp, Greg. Ikke gjør henne voksen for fort.
Hun vil bare at du skal ta deg tid til henne.
Det er dumt, men snart er det du som trygler om å få treffe henne.
- Skal du svare? - Ja.
Hallo?
Operasjonen skjer i morgen.
Informanten henter deg på hotellet i morgen tidlig.
Rom 24. Sov der i natt.
Du er kokken.
Den nye fyren som lager dop for dem.
Når dopen og sjefen er sammen, signaliserer Lucas så vi kan gripe inn.
Skjønner.
- Ikke drit deg ut. - Dette er så gøy!
Litt slalåm til høyre og så til venstre!
Hold øynene lukket!
- Er øynene dine lukket? - Ja.
Jeg vet at dere er lei dere fordi vi må flytte snart,
men mamma og jeg har alvorlige økonomiske problemer.
Jeg har ikke de 50 000 vi trenger for å beholde det.
Men faren deres lovet dere et vakkert hjem.
Og faren deres holder alltid ord.
Dere kan åpne øynene.
Vel?
Men vi kan ikke leve som sigøynere.
Sigøynere?
Kan vi ikke spørre bestefar? Han er rik.
Nei, Meghan, du vet at vi ikke er på talefot.
Og hva skal julenissen gjøre? Det er ingen skorstein.
Julenissen finner alltid en vei inn.
Som et eksosrør eller et rusthull.
Kveldsutgave!
Hei, Meghan! Fin jakke!
Stille kveld.
Ikke engang en hjemløs ville ha bodd der.
- Ellen... - Vent, se!
Bare se inne.
"Stor julekonkurranse i kunstløp.
"Den som vinner, får hele
"50 000 dollar!"
Det er nok til å redde huset!
Jeg tror Ellen og Richard Silestone tar på seg skøytene igjen!
Nå vet dere hvorfor julen er min favoritthøytid.
Det er alltid et mirakel.
Hva slags idiot organiserer en konkurranse med så stor premie?
Eierne av det siste huset jeg trenger, er tidligere nasjonale mestere.
Hvis de redder huset, er det slutten for eiendomsplanen min.
SOLGT
Byggingen av hotellet mitt begynner den 25. desember,
CHARM CITY GOLF RESORT STOR ÅPNING
og ingen kan hindre meg.
Burk! Besøk den familien.
Sørg for at de ikke melder seg på konkurransen.
Jeg kan ikke ta sjanser med Silestone-familien.
Richard Silestone?
Jeg kjenner ham. Jeg pleide å mobbe ham på skolen.
Lucky Burk er her for å gi deg valuta for pengene.
FORSIKTIG NYMALT
Frue.
Ser du, Meghan?
Det er da ikke så vanskelig?
Nei!
Du må trene hardt
for å bli en mester som din vakre mor.
- Jeg vil bli motedesigner. - Flott! Vi fortsetter i morgen.
Kom igjen.
Det er veldig snilt.
Takk for at du behandlet registreringen min.
Det er Ellen og Richard Silestone.
S-I-L-E...
Det stemmer, Stone.
Stone på slutten? Som butikken?
Ja, som butikken.
Jeg elsket kakene dine!
Jeg er så glad for å høre det. Jeg la hjertet mitt i den.
Jeg lagde den kaken med mye kjærlighet,
og den kaken...
Hallo?
- Silestone. - Ja, det er navnet mitt.
- Du høres plutselig veldig tydelig ut. - Silestone, bak deg.
Jeg forstår ikke. Bak meg...
Utrolig!
Min gamle venn Burk Cunningham jr.!
- Det er så hyggelig å se deg! - Er det?
- Hva gjør du nå, din gamle rakker? - Jeg er en gangster.
- Hør på meg, Richardt. - Utmerket.
Hvis du deltar i konkurransen,
kommer du til å ha et lite uhell.
Det er snilt av deg å tenke på helsen min,
- men jeg er helt frisk. - For en idiot.
Richard, hvis du konkurrerer,
besøker jeg familien din.
Så hyggelig av deg!
Ellen vil gjerne møte deg.
- Barna... - Jeg truer deg, din drittsekk.
Hvis du konkurrerer, kommer jeg etter deg
- og familien din, ok? - Du er veldig nærme akkurat nå.
Husk at det pleide
- å gjøre vondt når jeg slo. - Det stemmer.
Det er verre nå.
Fortsatt like rask.
I tilfelle du fortsatt ikke skjønner det...
- Fin mage! - Nei, vent...
En pistol!
Hvorfor?
Du er en skikkelig gangster!
Kom igjen, for de gode, gamle dagene.
Og ikke prøv å forstå...
Kjære vene!
Å nei!
Ikke prøv å forstå, bare gjør som jeg sier.
- Greit. - Hold deg unna skøytebanen.
Går det bra?
- Ikke la kona overtale deg. - Burk!
Ikke se på det!
Hvis du forteller noen om den lille praten vår,
er du død...
- Sånn, ja. - Vent!
- Ja. - Er du død!
Forstått?
Forstått, sjef.
Kan du ringe en ambulanse?
- Telefonen er der. - Men jeg klippet ledningen.
For et rot jeg har havnet i.
Hvordan skal jeg si det til Ellen?
Jeg trenger en løsning, og det raskt.
Hent tingene deres. Vi skal hjem.
- Ok. - Ok.
Ellen...
Richard!
- Hva har skjedd med deg? - Om du bare visste det, kjære.
Vi kan ikke delta i konkurransen.
- Hva mener du? - Det var et hull ved inngangen.
Jeg tråkket i det
og vrikket kneet.
- Skjebnen er mot oss. - Hva skal vi gjøre?
Beklager at jeg forstyrrer.
- Ja, du forstyrrer. - Armando.
Ellen.
Det angår ikke meg,
men jeg hørte dere snakke om huset.
- Det er hjerteskjærende. - Takk, men dette er personlig.
Nå som Richard er handikappet...
- Jeg er ikke handikappet! - Vi kunne delta i konkurransen sammen,
som et par, du og jeg.
Med talentet ditt
og min...
Ikke for å skryte,
men min eleganse.
Jeg tror du vil skryte.
Richard, tror du ikke vi blir et godt par?
- Ser du? Richard er enig. - Jeg ristet på hodet. Det betyr "nei".
Men premiepengene...
Premien er din. Pengene er til huset.
Ellen, jeg skal ikke tvinge deg.
- Du får si da. - "Når"?
"Når" hva? Når er konkurransen?
Det er 24. desember. De har plakater overalt.
Kan han ikke lese?
Beklager, jeg bare tuller.
- Ville du gjort det for oss? - Nei!
Han trenger ikke å gjøre det! Stopp! Hallo?
Ellen!
Chicano-fyren liker å klå.
Han kommer til å knulle kona di.
Beklager...
- Kanskje vi kan begynne å øve i morgen. - Så klart de ble stjålet.
De var der!
To timer om morgenen...
Og to på ettermiddagen.
Vi hadde samme idé!
Hvor er drittsekken som stjal min datters krykker?
Jeg brekker beina hans.
Ikke delta i konkurransen med Armando.
JULENISSEN
MAMMA MEG RICHARD
Er du sjalu?
- Den var ny. - Sjalu? Latterlig.
Det er ikke viktig, men...
Det er snilt av ham å ville hjelpe oss, men nei, vi deltar ikke!
Vi er i fare. Vær så snill.
Forklar deg. Først lyver du om å være skadet,
nå vil du ikke la meg konkurrere med Armando. Det gir ingen mening!
- Det er fare... - Det holder!
Fortell meg hva som skjer,
ellers kan du lære deg å spå og stjele kobber,
og du kan bo alene i sigøynervogna di.
- Jeg skal delta i den konkurransen. - Nei, Ellen.
Med eller uten deg.
Du må ikke... delta i konkurransen, vi risikerer å dø, det er enkelt, jeg...
"Jeg snakker ikke med løgnere."
GOD JUL
Å nei!
Hva slags uttrykk er det?
Hei, Gregory.
- Hvem er du? - Er det ikke åpenbart?
Ikke kødd med meg!
- Hva er dette? - Det er dette jeg gjør.
- Jeg er mer enn bare skorsteiner. - Hva gjør jeg her?
- Din datters brev... - Ikke snakk om henne, din fyllik.
Redd denne familien, så kan du gå tilbake til din verden.
Til helvete med denne familien.
Tibulin! Jeg er med en kunde!
- Det er et lite problem. - Hva nå?
- Et problem med trolldommen. - Hvordan?
Unnskyld meg.
Så hvor sendte du den andre?
Vel...
- Kaller du det et lite problem? - Jeg ville ikke bekymre deg.
Unnskyld meg, Snipp og Snapp, kan dere si hva som skjer?
Du er nær ved å være tilbake i postrommet.
- Nei! - Jo.
Hva i helvete skjer?
Alt er i orden.
Tibulin og jeg må komme i gang.
Et lite råd, jobb raskt.
Hei, sigøynere. Jeg er ikke ferdig med dere!
Å nei, det er huset til bartefyren.
Dette er et mareritt.
Scottie, én, to.
Scottie...
Scottie, mottar du?
Scottie...
Én, to!
Scottie, hører du meg?
Scottie, én, to, Scottie!
- Scottie... - Hallo?
Scottie, hør!
Dette er sprøtt! Jeg vet ikke hvor jeg er.
- Si det til mamma, er du snill. - Hvem er du?
Hva? Hvor er Scottie? Jeg er Richard Silestone.
Hva gjorde du mot sønnen min?
Hvis du skader noen i familien min,
- kjenner jeg noen tøffinger... - Jeg driter i familien din!
- Hva? - Hvor er du?
Hva mener du?
La oss roe oss ned! Jeg vet ikke hvor jeg er.
Jeg er i et slags...
- gammelt hotell. Og du? - Jeg stiller spørsmålene.
Nei, jeg stiller spørsmålene.
- Ok, du stiller det første spørsmålet. - Se deg i speilet.
- Hvordan ser du ut? - Ok, men først må du si hvem du er.
Jeg forklarer senere. Vi har ikke tid.
Greit. Et speil...
- Nei... - Vel?
Jeg ser ut som en innsatt!
- Nei! En boms. - Det er meg, din idiot.
Vi har byttet kropp.
Unnskyld. Du er ikke så pen å se på.
Beklager,
jeg er forvirret. Kan du forklare alt fra begynnelsen?
Jeg skal prøve, men dette er sprøtt for meg også.
Jeg så julenissen. Han byttet verdenene våre.
Hvorfor skulle julenissen bruke så ond trolldom
på deg,
- en stakkars hjemløs fyr? - Jeg er ikke hjemløs!
Og du bor i en ekkel campingvogn!
Ikke snakk sånn om... hjemmet mitt!
Jeg kunne ha kommet alene. Du trengte ikke å være her.
Jo, det gjorde jeg. Slutt nå.
- Gråter du, Richard? - Nei, for dette er ikke ekte.
- Jeg legger på. - Richard...
Det er bare en drøm.
Se på det triste juletreet.
Men vanligvis når jeg drømmer, er alt litt uklart.
Jeg beviser det ved å skjære meg.
- Richard? - Jeg skar meg.
Dette er ekte. Jeg gjentar,
dette er ekte, hvem du enn er.
Dette skjer virkelig.
- Hvilket rom er det? - Tjuefire.
Hva gjør du?
Hvorfor svetter du?
Jeg svetter ikke. Jeg har bare på meg mange lag.
Det er noen utenfor.
- Faen. - Hvorfor?
- Se hvem det er. - Jeg vil ikke.
Richard, ta deg sammen og se hvem det er.
Jeg beveger meg mot kikkhullet. Jeg er ved kikkhullet.
Det er to stykker. De ser veldig spreke ut.
Har en av dem blondt, krøllete hår, tomt blikk,
tettbygd, ser stokk dum ut?
Det var litt slemt, men ja.
- Richard, hør. - Ja.
- Vil du komme hjem? - Ja.
Absolutt.
- Gjem deg og vær stille. - Over og ut.
- Hvorfor svarer han ikke? - Han er nok ute og handler.
Jeg vet ikke.
Noe galt?
Hvor er han?
- Ikke her. - Og du tror jeg stoler på deg?
Han er ikke her. Kom.
Jeg ringer Laila.
Hva? Ikke ring henne.
Dere fant meg!
Greg er her.
Vær klare til å gripe inn når Lucas gir signalet.
Vi trenger Laila og dopen sammen, så ikke forhast dere.
Mottatt.
- Hvordan går det? - Bra, du?
Han ligner på Mohamed Salah!
- Sprøtt. - Se på ham.
En liten veisperring.
Vent.
Jeg skal hjelpe deg å snu.
Det er Hedi, unna!
For en sikkerhet dere har.
Ja?
- Kom igjen. - Ok.
- Vi er her. Ok. - Står til, folkens?
- Morn. - God kveld. Å, det er dag.
God jul.
Kos dere på trening.
Hvem er han der?
- Hva? - Hva snakker han om?
Jeg vet ikke.
Må være alt dopen han har laget.
Unnskyld meg.
Kan du fortelle meg hvor vi skal?
Ok, så det er en overraskelse.
Dette er fint.
Så dette er en L-formet eiendom, og denne delen fører til...
- Ingenting. Det er alt. - Ok, vi får begynne.
Laila vil ha alt klart på to timer. Sett i gang.
Laila, sa du?
Lila? Leilei?
Å, Laila! Ja!
Du uttalte det ikke riktig. Hvor er du fra?
Beklager, ikke relevant.
Hva ville Laila at jeg skulle lage?
Hva mener du...
Spesialiteten din.
Det var derfor vi tok deg med hit, du vet...
Vi forberedte dette så du...
Ja...
Stemmer. Så klart.
Han har rett. Jeg skal lage spesialiteten min.
Spesialiteten min lages av det dere skaffet her,
og tusen takk for det.
Alt er her. Sjokolade, perfekt.
Det er sterke saker.
Det bruker jeg ikke.
Og du har noen... sjokoladeklumper?
- Er du ferdig med inventaret? - Jeg er ferdig. La oss begynne.
Og vi er i gang! Jeg må bare vaske hendene.
- Badet er der. - Takk. Jeg skar meg.
Det gjør veldig vondt! Greit.
Beklager. Det går over.
Er du sikker på fyren din?
- Hallo? Hører du meg? - Hallo.
- Ja, hei. - Hvor er du?
- Jeg er hos dem. - Hvorfor fulgte du etter dem?
Jeg gjorde ikke...
Er du gal? Jeg gjemte meg. De fant meg.
De tok meg med hit, hvor nå dette er, og ba meg tilberede noe.
- Er du kokk? - Dra ut tiden.
Lag det de vil. Ikke tiltrekk deg oppmerksomhet, ikke snakk.
- Jeg må tilbake. - Greit.
- Hvordan kan jeg hjelpe familien din? - Konkurransen.
Ikke la Ellen og Armando delta sammen.
- Det handler om liv eller død. - Armando som skal pule kona di?
Unnskyld?
- Hvor finner jeg ham? - På skøytebanen.
Vær så snill, lov meg at du drar dit.
- Ja. - Kors på halsen?
Kors på halsen.
Nei, du høres ikke oppriktig ut.
Vær så snill.
- Kors på halsen. - Høres fortsatt tvilsomt ut.
- Prøv hardere. - Hold kjeft!
Hold kjeft selv!
- Skynd deg! - Ferdig.
Det var bare et lite kutt, ikke noe alvorlig.
Mine herrer, hvis dere vil ha min spesialitet, skal dere få den.
Vi har allerede mel, god kvalitet, ser det ut til.
Sjokoladen ser verre ut.
Men for å lage de beste pepperkakene i Connecticut, trenger jeg mer.
Hva?
Jeg trenger flere ingredienser.
Hvor har dere kjøkkenutstyret?
- Jeg tror virkelig det er dopen... - Det holder!
Hva er dette?
- Ja. Beklager. - Hva trenger du?
- Mange ting. - Bare skriv en liste.
- Ja. - Gi den til Lucas. Greit?
- Greit. - Jeg er tilbake om to timer.
Flott.
- Tror du han liker meg? - Hva driver du med?
Du kommer til å avsløre oss.
Jobber vi sammen?
Nei. Ok, så...
Jeg må jobbe. Vi har mye å gjøre.
Vi setter i gang!
Tre, fir, flamenco-stil, fem, seks, knekk håndleddene.
Det er flott. Veldig spansk.
Beveg hoftene nå.
- Kom igjen. - Armando!
- Hendene dine skal være høyere opp. - Beklager.
Du må bevege hoftene hvis du vil beholde huset.
- Lavere. - Unnskyld.
Noen partnere sier ja, andre nei, andre kanskje.
- En gang trodde jeg at et nei var et ja. - Pepito, stikk.
Richard?
Ser man det, han er helbredet.
Ikke få meg til å komme ut dit.
Hva er dette, Richard? Vil du provosere meg?
Hva feiler det deg?
Kom igjen, hvis du er mann nok!
Jeg skal gi deg bank, Zorro.
Nei, Richard, bare glem det!
Han falt som en stein.
- Kan han ikke gå? - Armando, jeg har aldri sett deg slik.
- Jeg tuller bare. - Går det bra?
Richard, du vet ikke hvem du har med å gjøre.
Jeg drev med spansk kickboksing!
Du snakker med selveste Armando Costa Noches de la Treigo!
Så...
Du vet ikke hvor det kommer fra. Kanskje denne? Eller denne?
Kanskje begge?
Kom igjen!
Ditt valg. Høyre eller venstre?
Den forventet han ikke! Denne eller...
Stikk, din klovn,
før jeg blir skikkelig sint.
Det skulle du ikke ha gjort!
Du ydmyket meg som et sirkusdyr.
Som Pepino, den lille sirkusapen i Santiago i Chile.
Herren hans tvang ham til å gå
på glødende kull som brant hendene og føttene hans.
Men jeg,
jeg er ikke Pepino. Langt ifra.
Jeg er ikke Pepino! Du burde ikke ha gjort det!
Richard!
Ellen, jeg hadde aldri trodd jeg måtte være voldelig foran en kvinne,
men det...
Det er tid for å slåss!
Jeg rørte deg knapt. Har du plastnese?
Ikke rør meg!
- Mannen din er syk! Syk! - Beklager.
Jeg deltar ikke i konkurransen med deg.
Ikke rør meg! Du er ikke verdt det.
Nei, Armando Miguel.
Han furter over ingenting, som om jeg sparket ham i balla.
Ferdig. Ingen konkurranse for meg.
Hva har du gjort?
Så jeg banket ham litt.
Kanskje jeg overdrev. Unnskyld.
Jeg trodde du ville redde huset, men du har ødelagt alt.
Jeg vil aldri se deg igjen, Richard.
Denne greia begynner å irritere meg.
Ok, vel...
Hva nå?
- Har du alt? - Nesten.
- Fant ikke muskatnøtt. Jeg har kanel. - Det er ikke det samme!
- De er helt forskjellige krydder! - Samme farge.
Det handler om smak, ikke farge!
Jeg har resten. Egg,
- sukker, mel... - Det er da noe.
Jeg kjøpte denne, men vet ikke hvorfor.
Hvem er den til?
Den?
- Sånn. - Hvordan går det?
Bra.
- Går det bra? - Jeg har det bra, ja.
Flott.
- Er du sikker? - Ja!
Jeg er fornøyd med meg selv. Det er sjelden.
Det er klart om 15 minutter.
Slapp av! Ja.
Det er varmt! Hvordan går det?
- Kyss meg. - Nei.
Et kyss! Alt bra.
Jeg tror hun blir glad. Vi skal til Lailai, ikke sant?
Greit.
God kveld!
Står til, folkens?
Hallo, mine herrer.
Det er den fuglen som gjentar ting.
- En papegøye. - Stemmer.
Du må passe på hva du sier foran den.
Hvis den hører en hemmelighet, sier den det til kona.
Si "papegøye".
"Papegøye"!
Hallo.
- Det er Laila. - Ja vel.
Først,
hei, Lailai. Det er en glede å møte deg.
- Fortsett. - Så...
Dette er til deg.
Det var ikke lett.
Jeg håper du liker det. Kan du...
Kan du bare...
Nei, det er greit.
Forsiktig! Det ville vært synd!
Vær så god.
Ingen fare, jeg ordner det.
Jeg gjorde mitt beste. Presentasjonen er ikke perfekt,
men det er spiselig, Lailai.
Ok, så...
Vær så god.
Hva er denne dritten?
Hva behager?
Vent nå litt, jeg strevde mye med det der,
- så prøv før du dømmer. - Hvem vil smake?
- Brahim. - Ja.
Takk.
- La oss begynne smakingen. - Det er dopen.
Jeg valgte temaet "Familieutflukt etter skolen".
Her er faren,
som er større enn moren.
Jeg sier ikke at fedre må være større.
Jeg mener...
De er ofte større,
men en mann kan være mindre. Jeg kjenner ikke mannen hennes.
Uansett, det funker også.
Barnet er samme størrelse som moren,
for jeg ville at alle pepperkakene skulle være samme størrelse.
Jeg vil ikke at den som får barnekaken,
skal klage over at den er for liten.
Det er en tenåring
som blir hentet av foreldrene etter skolen.
Tenåringen er flau.
Ikke alle barn liker å bli hentet av foreldrene.
De skal på helgetur.
TYSTEREN NÅ!
Ok, folkens, sett i gang.
Siden denne familien er rik,
som dere kan se, la jeg til noen juveler.
Moren har mange smykker, fordi kvinner elsker...
Du har selv et halskjede, så det passer bra.
- Og... - Bare smak på det, Brahim, for helvete!
Jeg prøver sønnen.
Først og fremst, fin presentasjon. Svært bra utført.
- Men vi vet ikke hva han ser på. - Hva?
Han er i midten, så han ser på både mor og far.
Så mor er til høyre, og far er over?
Nei, far er høyere. Det er derfor han ser opp.
Om jeg kan si det, hadde jeg brukt muskat, ikke kanel.
Det er sprøtt! Det var
- på listen min, så... - Men det var ikke noe.
Ja. Flott gjort!
Sprø.
- Smaker du fondanten? - Ja.
Er det fordi jeg sa det, eller smaker du den?
- Nei, jeg smakte den. - Selvfølgelig. Det er ikke lett.
Går det bra?
- Den er nydelig! - Ja?
Jeg mislykkes aldri.
Ja! Sånn reagerte jeg også!
- Kom igjen! - Hedi.
- Ro deg ned. - Smak på det, alle sammen!
Politiet! På gulvet!
Hei, se, alver!
- Politiet! På bakken! - Hender!
- På bakken! - Hender!
- Vi danset bare! - Ikke rør dere!
- Hva har vi gjort? - Alpha, søk.
Alpha, søk!
Vi fant ingenting.
Hvordan er det mulig?
Jeg vet ikke.
Ok, beklager forstyrrelsen. Vi fikk et dårlig tips.
Kom, vi går.
Ha en fin dag!
Jeg aner ikke hva han driver med, men vær klar til å gå inn igjen.
Laila, for helvete, jeg ba deg ikke jobbe med fremmede.
- Er det ikke "Lailai"? - Hold kjeft.
- Greit. - Lucas.
- Innrøm at du er tyster. - Slipp meg.
Slipp. Hvis han var purk, hadde han gjemt det?
Det er i kakene. Hunden fant ingenting.
- Det er ikke min skyld. - Han har rett.
- Hva? - Tang.
- Nei. Vent, Laila. - Du respekterte meg ikke, Hedi.
Du kan reglene.
Kan du ikke gjøre et unntak?
Bare så det er klart, én gang for alle,
er det Lai Lai eller Lailaley?
Du er litt av en fyr.
Takk. Det er snilt av deg.
Hvorfor rørte ikke hundene kakene?
Det er en teknikk jeg lærte av Eddy.
- Hedi? - Nei, ikke Hedi.
Ikke din Hedi, en annen Eddy.
Han var en golden retriever.
Han spiste alt han så.
Jeg har aldri sett noe sånt.
Han var en flink gutt, men spiste alt.
Du gjetter aldri hva vi kalte ham.
Vet du hva det var? Gjett!
Grådige Eddy!
Så jeg tilsatte et avstøtende middel,
et mattilsetningsstoff.
Jeg blandet det i hundekjeksen hans.
Så begynte han å gå ned i vekt fordi han hadde sluttet å spise,
og så døde han.
Han var borte i løpet av en uke.
Du blir med i teamet vårt.
- Greit. - Velkommen.
Takk.
Unnskyld!
Kyss?
Unnskyld, jeg trodde du ville...
Unnskyld.
Smil, Hedi.
Nå, gi meg et kyss.
Sånn, ferdig.
Vennen din ser dårlig ut.
Hva? Fant ikke politiet noe?
Som hva? Vi lagde kaker.
- Du tuller. - De er veldig fornøyde med meg.
De har plassert en stor bestilling. Hva med et "takk"?
Dette er et mareritt.
Hvordan går det?
Det har blitt håndtert. Bernardo deltar ikke.
- Det er flott! - Det er mer.
Kona di...
- Hun vil gå fra deg. - Det kan ikke stemme.
- Jo. - Nei.
- Jeg lover at hun vil. - Hvorfor?
Noe om huset.
Richard?
Richard, gråter du?
Det er bare mye på én dag.
Redd huset.
Vær så snill.
Hva gjør jeg? Jeg deltar ikke i den dumme konkurransen.
Det stemmer, ikke delta i konkurransen.
Kunstløp kan være nådeløst.
Har du hørt om Tonya Harding?
- Bare si hva jeg skal gjøre! - Besøk Georges,
Ellens far. Hun hater ham.
Be ham gi deg penger. Ellen må ikke vite noe.
Ellers går hun definitivt fra meg.
Hvis han sier ja, har du reddet familien min.
Er det alt jeg må gjøre?
Det blir ikke lett. Jeg er ikke favorittpersonen hans.
Ikke overraskende.
Det er sånn her.
Georges var skøytetreneren vår.
Da han fant ut at vi skulle gifte oss, kranglet vi.
Han er en hard mann.
Nok med dansehistoriene!
- Greit, unnskyld. - Hvor kan jeg finne ham?
Lett. Når du forlater huset...
Å, ja, gamlingen er styrtrik.
Georges?
Richard Silestone.
Du må slite noe jævlig som viser deg her.
Du har ingen anelse.
- Hva er det? - Sannsynligvis en ulv.
Jeg satte opp noen feller for å beskytte storfeet.
- Kom inn. - Stort hus for en så liten mann.
- Dra til helvete. - Bra begynnelse.
Hvis noen hadde sagt at jeg skulle drikke whisky med Richard Silestone...
Forsiktig. Dette gamle stedet er falleferdig.
Hvor skal du?
Mann-til-mann-samtaler holdes alltid ved bålet.
Sitt ned.
- Hva vil du? - Jeg trenger penger for å redde huset.
Jeg visste det.
Tjue år, ikke engang en telefon,
og nå tigger du om en neve dollar.
Jeg sa til datteren min at hun satset på feil hest.
Jeg hadde skutt deg om jeg fant deg beite på jordet mitt.
Det holder. Ja eller nei?
Du har ingen ære. Du vil ikke engang kjempe for familien din.
Du vil heller komme hit og tigge enn å tjene pengene selv.
- Det betyr? - Jeg vet om konkurransen.
- Hvorfor vil du ikke delta? - Jeg går ikke på skøyter. Det er teit.
Feiging.
Gribb.
Taper.
- Drittsekk. - Nå begynner du å irritere meg.
Bare gi meg pengene, så jeg kan komme meg ut herfra.
Kom igjen, slå meg!
Jeg gir deg ikke et øre.
- Pokker heller! - Jeg vil heller dø enn å gi deg noe!
Om du vil ha huset tilbake, finnes bare én løsning.
Ta på deg skøytene igjen. Jeg skal hjelpe deg.
- Jeg kan ikke lære det på to dager. - Tull. Du glemmer aldri.
Det er en dum idé.
Hva er den lyden?
- Silestone, du er død. - Hvem er du?
- Hva gjør du her? - Hold kjeft, Willow.
Dumme feller! Dette skal dere få svi for.
Silestone, jeg advarte deg om å gå på skøyter igjen.
Kom deg ut av huset mitt! Nå!
Du drar først, i en boks.
Jeg skal lære deg en irsk dans
kalt den argentinske tangoen.
Kan du gi meg pistolen min?
- Jeg klikker snart. - Om du mener avløseren, ja.
Jeg vet at jeg kom for å true deg,
men kan du legge litt is
på skoen min
og ikke delta i konkurransen?
Kan du ringe...
...en ambulanse?
Er du sikker på at to dager er nok?
Ja.
Greit, la oss gjøre det.
- Hva ser du på? - Ingenting.
Kom igjen.
Du skal tilberede det her. Vi skaffer utstyret.
Du lærer det til karene.
Du har 24 timer.
Greit.
Altså opplæring og produksjon.
- Hvor mange enheter? - Femten tusen.
- Hva... 15 000? - Trenger du noe?
Tid! Jeg trenger minst en dag til
til opplæringen.
- Du har 24 timer på deg. - Ok, 24 timer, det går.
Sees senere.
Gi ham alt han vil ha.
- Under best mulige forhold. - Greit.
Trenger du noe?
- Kan jeg være helt ærlig? - Ja da.
Familien min.
- Spesielt i høytiden. - Det er normalt.
Takk, for jeg føler at ingen forstår det.
- Barn? - Ja.
Jeg forstår. Jeg liker å ta dem med på tivoli.
- Jeg liker skøytebanen. - Tivolispill, berg-og-dal-baner.
Spillene er mer vår greie. De er redde for berg-og-dal-baner.
- Ikke alle barn er det. - Ikke? De eldste...
- Hvor mange har du? - Hvor mange hva?
- Barn. - Å, jeg har ingen.
Hva?
- Tar du med niesene og nevøene dine? - Nei, barna er der allerede.
- Men du sa at du tar dem... - På tivoli.
- Så du får dem fra et sted. - Fra skøytebanen.
Oi! Ok...
- Flott å snakke med deg. - Ja, takk. Deg også.
- Skal du ikke dra? - Nei, hvordan det?
Barna mine...
Ja, barna.
- Ja, barna mine. - Det er normalt.
Jeg tar dem med på tivoli. Noen er redde, andre ikke.
- Ja. - Noen ganger skøytebanen også.
Ja vel.
Hva er klokka?
Oi! Ok...
- Flott å snakke med deg. - Bare hyggelig.
Vi hører med asiatene og investorene fra New Mexico senere.
VINTER-OL
Vi sees på golftrening senere, Edouard. Jeg har ikke tid nå.
Kjære.
Beklager, arbeidsproblemer. Noe du aldri trenger å oppleve.
Det er visst noen utenfor.
Kom inn.
Herregud, Burk, hva gjør du på skateboardet?
Monsieur Nicecocks,
jeg gjorde mitt beste, men jeg har fæle nyheter.
Silestone skal delta i konkurransen.
Hvordan er det mulig? Du skulle overtale ham til å la være!
- Gjorde han dette mot deg? - Silestone? Nei.
Det var et hull. Ambulansen måtte svinge.
Den kjørte i grøfta, og farten rullet meg ned en bakke.
Det var noen rever der som trodde jeg var søppel...
- De ville spise meg. - Nok. Det er nok.
Hvis jeg forstår deg rett, må jeg håndtere ting selv igjen.
Alene.
Vel, kanskje med litt hjelp.
Oksana, det er på tide at du blir med på dansen.
Jeg ikke danse. Jeg skøyte.
Hvis du bare visste hvor rett du har.
Det er verre enn jeg trodde.
Ok, vi begynner fra grunnen av.
Du har lagt på deg, som ei ku rett før slakting.
Du pleide å være middelmådig. Nå er du forferdelig.
Overrasker meg ikke. Fra nå av
skal vi spise, sove og drite skøyter.
Du skal gjøre ting du aldri har gjort før.
- Sett deg på kne og lukk øynene. - Unnskyld meg?
Hva snakker du om, Lucky Luke?
- Jeg gjør ikke det. Noen gang. - Ok, da er vi ferdige.
Ikke vær så sur.
- Hei! - Kom igjen, la oss sette i gang.
Vent, hvorfor kan jeg ikke ta av denne?
Hei, lille mann, hva er...
Jeg bruker den på dyr som rømmer.
Flink gutt!
Kom igjen, vi må jobbe.
- Vi har dårlig tid. - Ditt svin.
Det er sølv, så gull, ikke sant?
Det er rekkefølgen.
- Dette er råkult. - Hvorfor får du sette på stjernen?
- Fjern deg. Det er bare en stjerne. - Hva sa du?
Nei! Sjokolade skal til sjokoladeområdet.
- Hva driver du med? - Hva?
Julegensere, gaver?
Unnskyld for at jeg vil ha fin stemning når jeg lager julekaker!
Ikke se sånn på meg. Og gjør noe med holdningen.
Din indre verden skaper...
- Ta deg sammen! - Kutt ut!
Nei! Slipp ham!
Slipp ham!
Sånn, ja. Ikke på mitt kjøkken.
- Han begynte! - Samme det.
Adelaide!
- Det er Abdoulaye. - Hva sa jeg?
Adelaide.
Med I? Samme det.
- Kom igjen! Bannekrukke. - Nei!
- Bannekrukke. - Jeg sa: "mora di".
- Jeg bannet ikke engang. - Du gir deg aldri!
La oss klippe aggresjonens snor. Klipp den!
Den er klippet.
- Amity, du også. - Det er "Amidou".
Samme det. Kom igjen.
Ok!
Mine herrer, vi har 24 timer. Sett i gang!
Kom igjen, slappfisk!
Du prøver ikke engang!
Fortere, ditt esel!
Ikke til å tro.
Få opp farta! Kom igjen!
Faen!
- Hva er det, bror? - Jeg har det bra.
Egentlig har jeg ikke det.
- Jeg er bare ikke i humør for moro. - Hvorfor ikke?
Kona går fra meg.
Så leit. Det visste jeg ikke.
Om bare familien min kunne se hva jeg har oppnådd med deg,
hadde de blitt så stolte.
Jeg tror ikke det hjelper. Kan du holde det hemmelig?
- Ja. - Nei.
Du burde også være stolt av deg selv.
- Du er veldig dyktig. - Takk.
- Du burde fortsette etter dette. - Seriøst?
- Absolutt. - Jeg liker det veldig.
- Du har funnet ditt kall. - Takk.
Du har studert litt, har du ikke?
Jeg jobbet på en Brioche Dorée en stund.
Det merkes alltid når noen har jobbet på et sofistikert sted.
- Det er mer som en smørbrødbutikk. - Eksklusivt.
- Det er dyrt. Fire euro per sandwich. - Akkurat.
Fortsett sånn.
Se der borte.
Hva?
Den er til deg, for å si takk.
Jeg har likt denne opplevelsen...
...med tilberedning.
- Det var mer enn det. - For meg også.
Som et symbol på vårt vennskap.
Helt utrolig!
Hvordan visste du det? Ikke til å tro!
En overnattingsveske!
- En hva? - Fantastisk!
Denne er perfekt til å plukke sopp om høsten.
- Fleinsopp, ikke sant? - Ja.
- Takk skal du ha. - Ta på den.
- Det er ikke skinn. - Det stemmer, det er ikke skinn.
Det er imitert skinn!
Du tuller.
- 100 %! - Ikke til å tro.
- Det sa ekspeditøren. - Den må ha kostet en formue.
Beklager.
Takk...
- Bare sug hverandre! - Ikke vær latterlig!
- Bannekrukke! - Jeg bannet ikke engang!
- Hold kjeft! "Krukke", sa han. - Begge to!
- Meg? - Krukke!
Det holder!
"Suge hverandre"...
- Nei! - Nei! Stemmer, nei!
- Nei! - Jeg sa også nei!
- Aldri. - Jeg sa nei.
- Nei. - Akkurat.
Hva skjer her?
Hva er dette, et sirkus?
Tilbake på jobb med dere.
Hedi.
Vent.
Jeg ville gratulere dere med innsatsen.
Spesielt deg.
Meg?
Vel, takk...
Jeg regner med at du sjelden gir komplimenter.
Vi har startet produkttesting.
Resultatene har overgått forventningene våre.
Det er... Ja! Det er på grunn av teamet.
Jeg må takke dem. Amity, Adelaide, Houston...
- Det er "Yousef". - Hva?
- Yousef. - Yousef.
Alle sammen! Vi jobbet alle sammen.
Du har skapt det mest vanedannende stoffet jeg har sett.
Hva?
Politi! På gulvet!
Som hva? Vi lagde kaker.
Vennen din ser dårlig ut.
Vi selger vel ikke narkotika?
Du er et skikkelig geni.
Barn elsker det du har skapt.
Nei. Ikke barn, er du snill. Ikke på julaften.
Jeg liker ikke jula.
Laila...
Ja. Selvfølgelig.
Yousef.
Ingefær.
Stor Genser.
Små Chilipepper.
Eller Små Sokker?
Hva er de tingene?
Afro.
Dere var som familien min.
Som barna mine.
Hvordan kunne dere gjøre dette mot meg? Jeg føler...
Å nei!
Jeg trenger frisk luft.
La ham gå. Han trenger frisk luft. Kona hans går fra ham.
Din jævel. Hører du meg?
Du brukte meg til å lage narkotika!
Nå skal de gi det til familier, til barn!
Og alt er din feil!
Dette samarbeidet er over.
- Richard. - Det er over. Ha det.
Tror du jeg liker å gå på skøyter?
- Over. - Richard.
Richard...
Jeg kommer til jul, jeg lover.
Det sier du alltid. Du kommer aldri.
Idioten er tilbake.
Ville du snakke med meg?
- Hvordan går det? - Nesten ferdig.
Så bli kvitt plageånden. Vi trenger ham ikke lenger.
Greit.
Hold dem i par, og vær forsiktig.
Hvor mange er igjen?
- Hvor er han? - Han gikk ut for å få luft.
- Når? - For omtrent 15 minutter siden.
Hallo?
Kokken stakk av.
Han kan ikke ha kommet langt. Finn ham og kom hit.
Du er et monster, et forferdelig monster.
Du lagde narkotika for barn!
For barn.
Hva?
- Jeg vet ikke. - Michael Jackson!
- Nei, et monster. - Frankenstein!
Charlie Chaplin!
Det er en julenisse i buskene.
Der borte.
Faen heller, nok en julenisse som runker.
- Helvete. - Kom igjen. Vi går.
Nei! Nei, bli...
Nei!
Nei! Hei!
Du vet, Monica,
det føltes herlig å være i armene dine.
Det var magisk.
Du liker poesi, ikke sant, din rampejente! Jeg også.
- Her, Armando. - Nei!
Monica, det er ikke derfor jeg gjør det.
Tja, kanskje litt.
- Kan jeg få et kyss? - Nei.
- Kom igjen! - Jeg...
Tror det er et elektrisk problem.
- Armando, kom inn. - Monsieur Nicecocks.
Jeg har et forslag til deg.
Hva skal dere gjøre mot meg? Hva har jeg gjort?
Nei, det er meg!
Det er Peanøtt, assistenten din.
Fra kjøpesenteret.
Akkurat.
- Greit. - Tenkte jeg skulle ta deg med hit.
Dette stedet er topphemmelig.
Du er trygg.
- Hva med sekken? - Så ingen kjente deg igjen.
Dette er Rudolph...
- Hva? - Han tilbyr deg en drink.
Sa han det?
- Ja. - Vel...
Skal jeg svare ham på samme vis?
En eggetoddi, takk.
Eggetoddi!
- Har du det? - Ja.
Flott.
Så hva skjer? Fortell meg alt.
Det du straks får høre...
...høres kanskje sprøtt ut.
Dette skjedde med meg.
- Du er et monster! - Hva?
- Narkotika til barn? - Nei!
- Skal du ødelegge jula? - Det er ikke min skyld!
Jeg ble manipulert av Lailalai!
Vi må stoppe dem. Når skjer det?
- I kveld. Det er for sent. - Nei.
- Det er for sent. - Nei!
Vi må gjøre noe.
Du har rett!
Vi kan rømme.
- Nei. - Jo!
- Ja! Har du en bil? - Vi må kjempe.
Rudolph hadde ikke vært her om han rømte fra problemene sine.
Julenissen brakte deg hit for å redde de familiene.
Du er ikke alene lenger.
Det var en grunn til at vi møttes.
Se opp, han kommer.
- Hei. - Vi lar ingen ødelegge julen.
- Vi elsker julen. - Ja.
Dere er kanskje glad i julen,
men jeg elsker julen.
Det er bursdager, påske, bryllupet mitt,
og julen er her.
Julen... er jul!
Hvis vi viser deg noe som kan hjelpe deg,
lover du å ikke si det til noen?
- Ja, jeg lover. - Kors på halsen?
Ok, så
hva er planen?
- Hva har dere tenkt å gjøre med dette? - Ødelegge det du har skapt.
- Ved å drepe folk? Nei! - Men vi må såre dem!
Ingen vold, aldri i livet.
Noen av dem er gode mennesker, Stor Genser,
Små Chilipepper, Brahim...
Nei, det vi må gjøre,
er å finne dopen og ødelegge den.
- Hvor fikk dere tak i våpnene? - Vi var i Hæren.
Spesialstyrken, andre divisjon.
Men det var før ulykken.
En ulykke. Selvfølgelig.
Du er veldig annerledes.
Det er... Hva skjedde?
Jeg fikk splinter i hodet.
- Og Rudolph fikk resten av det. - Ja, resten.
Jøss.
- Ja! Flott idé, Rudolph! - Hva sa han?
Han syns vi skal lage våre egne våpen.
Den er grei,
men på én betingelse. Ingen skytevåpen.
Våpen som ikke dreper.
Avtale.
Du kommer aldri til OL, men du er klar for konkurransen.
Du må bare stole på min datters talent.
Takk for alt.
- Sikker på at du ikke vil være med? - Ja.
Datteren min vil ikke se meg. Det er nok best sånn.
Lov meg én ting.
- Richard, hvor har du vært? - Opplæring. Vi deltar i konkurransen.
- Det er litt sent, dessverre. - Vi kan fortsatt redde huset.
- Tommy har rett. - Scottie.
- Ja. - Men vi er ikke klare.
Det er om en time. Hva med kostymer?
- Mamma... - Meghan, noen ganger...
- Mamma... - Den første...
Dette er siste gangen...
- Jeg vil gjerne... - Det er alltid det samme med deg.
Nå er det nok, Meghan.
- Det... - Nei.
Jeg klarer det.
Tro meg.
Gi meg en sjanse.
Jeg lover at vi får det til.
Dette endrer ingenting mellom oss.
Greit.
Vi gjør det.
- Hvordan går det med kostymene? - Jeg holder på.
Vi er tilbake med den store julekonkurransen i kunstløp.
Husk at førstepremien er 50 000 dollar.
Det er ikke hver dag man får sjansen til å vinne en så stor premie.
Og det er ikke hver dag man får lede et program med deg, Nancy!
En rask oppsummering. Fem par har allerede vist hva de kan.
Det er, overraskende nok, Henderson-paret.
Og det er en overraskelse!
Deres perfekte koreografi ga dem en poengsum på 21/30.
Der er de.
Se på dem. Er de ikke søte? De er så gode.
- Spreke for alderen. - Som bestemor pleide å si:
"Gamle gryter lager det beste syltetøyet."
- De neste... - "Den eldste formen lager best kake."
- Vår neste... - Dessuten,
"Nancy, du er feit, stygg og gal, og du vil aldri lykkes med noe."
Men, bestemor, du er død og jeg er på TV, så dra til helvete.
Hva?
Tuller du?
Nei, stopp...
Jeg tar meg av mennene foran.
- Nei! Vi sa ingen vold. - Jeg får dem bare til å sove.
Sikt på armer eller ben.
Hva skjer, bror?
- Ikke til å tro. - Siktet er skjevt.
Gi meg den.
Heldigvis var jeg medlem i en rifleklubb.
- Venstre ben, høyre arm? - Venstre ben.
- Ja, dette siktet må justeres. - Ja, jeg sa det.
- De sover. - Da fortsetter vi.
Fort!
Vi må skynde oss.
Takk.
Jeg håper du liker antrekkene.
Han er ikke her. Jeg vet ikke hvor han er!
Ingen vet hvor han er!
Det er ikke jobben min. Du er politiet.
Ja!
Så, 20.00 i kveld, mamma?
Flott.
Høres bra ut. Klem. Glad i deg.
- Du gjorde en fantastisk jobb, kjære. - Jeg sa at jeg hadde talent.
- Liker du det, pappa? - Elsker det.
Vi kan ikke være langt unna.
Å nei!
Vi gjemmer oss der borte.
Kom igjen!
Fort!
Våre neste deltakere, Oksana Stojanovic og Armando Costa...
- Armando. - Som, forresten,
- er en venn av min mor. - Hei, Madame Phillips!
Håper du har det bra!
- Vi har store forhåpninger. - Ild og is! Perfekt balanse!
- Litt som oss. - Ikke egentlig. Vi er ikke venner engang.
Var det for kaldt?
- Nei. - Såret jeg deg?
Vi fortsetter.
- Programmet begynner straks. - Klar,
ferdig,
sving!
Sterk start, god form.
Jøss! De ser ut som to små parakitter!
De smelter isen, som en isbit på en varm kropp.
Se på det løftet! Fantastisk.
Se hvordan han holder henne. Som om hun er lett som en fjær.
Så heldige vi er som bor i USA og får se denne forestillingen.
Flate!
Vi gleder oss til å se resultatet.
Så dristig!
Dårlig publisitet finnes ikke.
- Ingen kvinne er immun mot sjarmen hans! - Nesten så jeg skifter fil.
- Hvorfor ikke? - Dette er progressive tider.
Det stemmer.
To tiere og en nier, våre nye ledere.
Det må være nok til å vinne.
Det er 50 av dem...
Tja...
Takk for alt.
Vær modig. Tid for handling.
Lykke til, så sees vi snart. Jeg er like utenfor.
Rop om dere trenger meg.
Da kommer jeg, eller kanskje jeg bør ringe etter hjelp.
Sees senere. Lykke til!
- Hva? - Du kan ikke gå fra oss.
Du må rydde opp etter deg. Vi er her for å hjelpe.
- Men jeg har et kutt. - Her, ta denne.
- Nei. - Jo.
Din dritt.
Hvorfor gjorde du det, Lucas?
Jeg hadde ikke noe valg.
Jeg visste ikke at det var politiet.
Ok, jeg visste det, men hva kunne jeg gjøre?
Jeg hadde ikke noe valg.
- Ikke jeg heller. - Om?
Hedi, tangen.
Hva for noe?
Nei!
Kom deg bort.
Nei, legg den vekk!
Det er snart deres tur. Er dere klare?
Går det bra?
Ankelen min!
Beklager, jeg kan ikke fortsette.
Først tvinger jeg deg, så blir jeg skadet.
Jeg klarer det.
- Men du sluttet å skøyte. - Ja, men denne gangen
skal jeg gå på skøyter for familien vår.
Men jeg skal gjøre det på min måte.
Ikke som om jeg er forelsket i pappa. Det er ekkelt.
Sant.
- Ja. - Hva er planen?
Ok, Scottie, vi kommer til å trenge talentet ditt også.
Er vi klare?
- Ja. - Ja.
- Ok, vi setter i gang! - Ja!
Beklager å forstyrre, men du bør diskvalifisere dem.
De har fortsatt 30 sekunder.
- Han deltar med datteren sin. - Datteren?
Det er ikke tillatt.
Reglene forbyr ikke at en far og datter deltar.
La oss gjøre jobben vår, Monsieur Nicecocks.
Unnskyld meg, Marie-Noël.
Har du hatt en liten ulykke, Ellen?
Jeg vil ikke snakke med deg.
Programmet begynner straks, Danny.
- Jeg gleder meg! - Jeg har gåsehud.
Et far-datter-team, det er første gang.
- Det blir nok veldig søtt. - Helt sikkert.
Kom igjen, Scottie.
I LEDELSEN OKSANA STOJANOVIC - ARMANDO COSTA
ANALYSE: MATCH
SKANN - IDENTIFISER - FARE
Sterkt musikkutvalg!
Gå!
- Richard! - Ja, selvfølgelig.
De ser ut som engler.
Fantastisk!
Fantastisk teknikk.
De vil vinne!
Ser ut som Armando og Oksana har grunn til å være redde.
Nå har de fått litt konkurranse!
- Jeg spyr. - Bare litt mer snurring.
Farskjærlighet kan være så oppløftende.
- Ikke sant, Danny? - Vet ikke. Jeg har ingen far.
Han dro da jeg var liten.
Han gikk for å kjøpe sigaretter og kom aldri tilbake.
Brahim! Hva gjør du her?
Passer på at ingen så mye som rører min nye bestevenn.
Mener du meg?
- Følg meg, jeg skal få deg ut. - Nei, jeg kan ikke.
Dette er min kamp.
Jeg skapte dette rotet. Det er opp til meg å rydde opp.
Kampen din er ved Brioche Dorée.
Du kommer til å være kjempeflink. Du er så dyktig.
En uslepen diamant.
- Sats på det! - Det er takket være deg.
- Hva? - Jeg ville si det til deg.
- Jeg sendte CV-en min til Brioche Dorée. - Nei!
- Jeg begynner på mandag. - Seriøst?
- Tre dagers prøvetid. - Aldri!
Fornybar kontrakt.
- Takk for alt. - Det er flott.
En dag skal kona mi og jeg spise der.
- Blir ikke det hyggelig? - Jeg skal ta godt vare på dere.
Jeg skal ta godt vare på dere.
Kom til Brioche Dorée.
Spør etter Brahim, jeg gir deg 10 % rabatt.
Utgangen er der.
- Lykke til. - Ciao!
Richard! Kom igjen!
Du og jeg, Leilei!
Gå og sjekk det.
Jeg tar meg av ham.
Jeg visste at de kom etter meg.
Unnskyld meg.
Jeg legger fra meg denne.
Nei!
Går det bra?
Unnskyld meg.
Beklager.
Vel, er det ikke min venn Hedi.
Tror du jeg er redd for deg?
- Klar for finalen? - Ja.
Takk for at du holder løftet ditt. Du er en god far.
De forbereder seg på sitt siste hopp.
Ikke gjør den samme feilen som jeg gjorde.
Ta vare på familien din.
Ellers blir du en dum gammel mann
som angrer på hvert bortkastede sekund.
Jeg lover.
Herregud!
Det var annerledes! Han krasjet med stil!
Richard!
Pokkers rekkverk.
Vent...
Jeg tror jeg ser bevegelse.
- Han rører seg. - Han reiser seg!
Han kommer tilbake fra de døde!
Ja!
Gå, Richard!
Hvorfor smiler du?
Enestående!
Pappa!
- Meghan! - Går det bra?
Ja!
Du mangler en skøyte.
Se på det, alt er i svart og hvitt.
Kom igjen.
På tide å sove. Sånn, ja.
Vær så snill...
Og til tross for Silestone-familiens utrolige prestasjon
er det Oksana Stojanovic og Armando Costa som er vinnerne!
Pokalen har en sjekk på 50 000 dollar!
Nancy, det er en fin sum.
Det er det samme beløpet bestemor ikke lot meg arve.
Hater deg, bestemor.
Stakkars lille Silestone-familien.
Hva vil du, Dick?
Du har vunnet. Er ikke det nok?
Jeg kom bare for å se hvordan fiasko lukter.
Det er en duft jeg ikke er kjent med.
Og for å hente nøklene
til mitt nye hus.
Vel...
Bare så du vet det...
Jeg hadde ikke vært så sikker.
Georges?
Jeg satte inn en sjekk på 50 000 dollar
i banken i ettermiddag.
Gjelden deres er betalt.
Forteller du meg at eiendomsprosjektet mitt mislyktes?
Hør her, Dick.
Med ditt kalde hjerte
ser det ut til at du blir alene nok en jul.
- Hva mener du? - Jeg snakker om det.
Min lille russiske dukke!
Med den billige mariachien?
Du, jeg, er ferdige.
Unna vei!
Jeg har aldri sett noe så rart.
Det kan være et slags sjamanistisk ritual.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
Hva i helvete er dette?
Vi ga en hjelpende hånd.
Jeg hjalp også.
Jeg var
rotta.
Ikke at jeg liker det uttrykket, men...
Takket være bestefaren din spiste jeg aldri mer is på hesteryggen.
- Husker du det? - Ja.
Uansett...
Nyt julen med familien.
- Vent... - Kanskje...
- Du... - Vi tenkte at...
Mamma, fortsett.
Hvis det er en familiegreie,
er det bare riktig at du er der.
Jeg er lei for...
Vi snakker om det senere.
Det er tid for forsoning nå, ikke sant?
Fordi
det tross alt er jul.
Hallo?
Jeg vet ikke om, ved et mirakel, du kan høre meg, men
takk for det du gjorde for familien vår.
Vi fikk tilbake huset vårt,
og enda viktigere, hjemmet vårt.
Jeg vil aldri få takket deg nok for det.
Pappa?
Jeg håper alt er bra på din side og at
du kan feire jul
med din kone og datter.
Kyss...
Farvel, mener jeg.
Det var et kyss.
Nei, jeg snakker... Noens...
Det er som en walkie-talkie...
God jul.
Han ser ut som julenissen.
Greit.
Sånn.
Tekst: Marte Fagervik
Kreativ leder Mari Hegstad Rowland