Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Ser jag dum ut? - Nej. Ärligt talat ser du bra ut.
Jättebra.
Ha den här i örat och den i väskan.
Lura mig inte. Bäst att din kille är där.
Det är han. Oroa dig inte.
- Det är sista gången. Jag gör bara... - Du gör det för att rädda dig själv.
Kom igen. Gå, din råtta.
Kalla mig inte det.
- Håll käften. - Okej.
Han är här när som helst nu. Var försiktig.
Han kan vara beväpnad och farlig.
- Greg, hör du mig? - Ja, tydligt.
- Det är ett idiotiskt uppdrag. - Du är den bästa för det.
Alla intar sina positioner.
Tomten!
Ursäkta. Tomten!
Ja, ja.
Min tur!
Vem är den där idioten?
Det är tomten!
- Det står en idiot i kön, är det normalt? - Tomten!
- Ta det lugnt. - Ja.
Detta är löjligt!
- Han får oss upptäckta! - Jag har koll.
- Varsågod. - Tack, Suzanne!
- Försiktigt. - Tomten!
Hej, tomten. Jag heter René.
Min mamma kallade mig "Jordnöten" för att påminna om min allergi.
Jag är så glad att se dig!
Jag har aldrig träffat en tomte som dig förut!
Han är här.
Greg, målet är framför dig.
Jag ser honom.
När de har gjort utbytet signalerar jag, du kan ta över.
Lugnt!
Vem pratar du med? Hör du också röster?
Jag ger också julklappar. Jag gjorde en speciellt för dig.
Det här är Titoune!
Hallå!
- Han är blyg. - Han luktar skit.
Håll käften!
Konstig man.
Jag vet inte varför han skriker.
Utbytet sker.
- Jag upprepar, utbytet sker. - Jag tar över.
Han har en pistol!
En spiontomte. Jag kan hjälpa dig!
Undan, din skit!
Grymt!
- Tycker du det är roligt, idiot? - Ja.
Vilken tomte!
COOLT
DEALING WITH CHRISTMAS
Varför satte du en narkotikakille på det nya uppdraget?
Jag hade inget val. Du tog ju ledigt i jul
- för att träffa din dotter. - Det är mitt problem.
- Jag infiltrerar. - Jag ringer tillbaka.
Förlåt, jag är sen.
Har du glömt något?
Din dotters uppvisning.
Förlåt, det dök upp en grej i sista minuten.
Du är en sån idiot. Du lovade henne.
Där är hennes väska. Gosedjuren ligger i väskan, och jag la i
- hennes historieböcker... - Jag kan inte ta henne.
De behöver mig på ett uppdrag. Förlåt.
Jag visste det.
Jag fixar det, men för en gångs skull får du säga det själv.
Jag är trött på att behöva göra det varje helg.
Okej.
Vad tittar du på?
En julfilm.
Scottie!
Ja?
Har jag inte bett dig vara tystare?
Okej, familjemöte. På nedervåningen nu.
Uppfattat. Kommer snart.
- Mamma, får jag gå ut med mina vänner? - Nej.
Du har träning imorgon.
Att vara professionell konståkare kräver hårt arbete.
Men jag vill bli modedesigner!
Det är inget yrke.
Bara för att inte du blev proffs och gifte dig med en nolla,
- kan du inte styra mig. - Han är din far!
Mitt tak, mina regler.
Fast snart har vi inget tak.
Meghan, jag måste...
Nej, vänta...
- Jag behöver... - Mamma...
- Så... - Bara...
Det är omöjligt att kommunicera med dig.
Jag ska visa att jag har talang.
Meghan...
Ellen.
- Familjemöte? - Ja.
Vilken idiot.
Var inte elak. Han är en jättebra pappa.
Du vet hur du skulle vara hos mig under julen?
Oroa dig inte, jag hörde.
Det är okej.
- Jag kommer hit i jul, jag svär. - Det säger du alltid. Men kommer aldrig.
Det är annorlunda nu. Jag lovar.
Kom igen.
En gång till.
- Sängdags, gumman. - Den är inte slut.
Kom igen, du kan den ju utantill.
- Älskar dig, gumman. - Hej då.
Här.
- Vad är det här? - Hennes brev till tomten.
Vad önskar hon sig?
Att hennes pappa ska vara som pappan i filmen.
Idioten med mustaschen?
Hur tog hon det?
Bra. Hon fattar. Hon är inget litet barn längre.
Greg, låt henne inte växa upp för fort.
Hon vill bara att du ska ha lite tid för henne.
Det är dumt, men du kommer snart att be om att få se henne.
- Ska du svara? - Ja.
Hallå?
Operationen är imorgon.
Angivaren hämtar dig på hotellet i morgon bitti.
Rum 24. Sov där i natt.
Du är kocken.
Den nya killen som gör droger åt dem.
När drogerna och chefen är på plats signalerar Lucas och vi går in.
Uppfattat.
- Och sjabbla inte. - Det här är så roligt!
Sväng lite åt höger och sedan vänster!
Håll ögonen stängda!
- Blundar ni? - Ja.
Jag vet att ni är upprörda över att vi måste lämna huset snart,
men mamma och jag har allvarliga ekonomiska problem,
och jag har inte de 50 000 dollar som krävs för huset.
Men er pappa har lovat er ett vackert hem.
Pappa håller alltid vad han lovar.
Ni kan öppna ögonen.
Nå?
Men, Richard, vi kan inte leva som zigenare.
Zigenare?
Varför frågar vi inte bara morfar? Han är rik.
Nej, Meghan, du vet att vi är osams.
Hur ska jultomten göra? Det finns ingen skorsten.
Jultomten hittar alltid ett sätt.
Som ett avgasrör eller ett rosthål.
Kvällsupplaga!
Hej, Meghan! Snygg jacka!
Ha en fin kväll.
Inte ens en hemlös skulle bo där.
- Ellen... - Vänta, titta!
Ta en titt inuti.
"Stor jultävling i parkonståkning.
Vinnaren kammar hem den enorma summan
av 50 000 dollar!"
Precis vad vi behöver för att rädda huset!
Jag tror Ellen och Richard Silestone tar på sig skridskorna igen!
Nu förstår ni varför julen är min favorithögtid.
Det sker alltid ett mirakel.
Vilken idiot organiserar en tävling med ett så stort pris?
Ägarna till det sista huset jag behöver, är före detta nationella mästare.
Om de räddar sitt hus så kollapsar min fastighetsplan.
SÅLD
Mitt hotell och nöjeskomplex börjar byggas den 25 december...
CHARM CITY GOLFRESORT INVIGNING
...och ingen kan komma i vägen för mig.
Burk! Gör ett litet besök hos familjen.
Se till att de inte anmäler sig till tävlingen.
Jag kan inte ta några chanser med Silestone.
Richard Silestone?
Jag känner honom. Jag brukade mobba honom i skolan.
Lucky Burk är här för att ge dig valuta för pengarna.
VARNING NYMÅLAT
Madame.
Ser du, Meghan?
Det är väl inte så svårt?
Nej!
Du måste träna hårt
för att bli en vinnare som din vackra mamma.
- Jag vill bli modedesigner. - Bra! Vi fortsätter imorgon.
Kom igen.
Det var väldigt snällt.
Tack för att du behandlade min anmälan.
Ellen och Richard Silestone ska det vara.
S-I-L-E...
Just det, Stone.
Stone på slutet? Som butiken?
Ja, som butiken.
Jag älskade dina tårtor!
Så roligt att höra. Jag lägger ner mitt hjärta i det.
Jag bakade tårtan med mycket kärlek,
och den där tårtan...
Hallå?
- Silestone. - Ja, det är mitt namn.
- Jag hör dig plötsligt väldigt tydlig. - Silestone, bakom dig.
Jag förstår inte. Bakom mig...
Otroligt!
Min gamla kompis Burk Cunningham Jr!
- Så roligt att se dig! - Är det?
- Vad gör du nu, din gamla rackare? - Jag är ligist.
- Hör på mig, Richard. - Toppen.
Om du tävlar i den där tävlingen,
kommer du att råka ut för ett missöde.
Så snällt av dig att oroa dig för min hälsa,
- men jag mår helt okej. - Vilken idiot.
Richard, om du tävlar,
kommer jag att besöka din familj lite.
Så snällt av dig!
Ellen vill gärna träffa dig.
- Barnen... - Jag hotar dig, din idiot.
Om du tävlar kommer jag efter dig
- och din familj, okej? - Du är väldigt nära just nu.
Kom ihåg förr i tiden,
- när jag slog dig gjorde det ont. - Det är sant.
Det är värre nu.
Fortfarande lika snabb.
Om du fortfarande inte fattar...
- Snygg mage! - Nej, vänta...
En pistol!
Varför?
Så du är en riktig ligist!
Kom igen, för gamla goda tider.
Och försök inte förstå...
Åh, herregud!
Å, nej!
Försök inte förstå, gör bara som jag säger.
- Okej. - Håll dig borta från ishallen.
Är du okej?
- Låt inte din fru övertala dig. - Burk! Burk!
Titta inte på det!
Om du berättar för någon om vårt lilla samtal,
är du dödens...
- Så där ja. - Vänta!
- Ja. - Du är en död man!
Capisce?
Jag fattar, chefen.
Kan du ringa ambulans?
- Telefonen är där. - Men jag klippte linjen.
Vilken röra jag har hamnat i.
Hur ska jag berätta för Ellen?
Jag behöver en lösning och det snabbt.
Ta era saker, barn. Vi åker hem.
- Okej. - Okej.
Ellen...
Richard!
- Vad har hänt? - Om du bara visste, kära du.
Vi kan inte delta i tävlingen.
- Vad menar du? - Det var en grop vid ingången.
Jag klev i den...
...och vred knäet.
- Ödet är emot oss. - Vad ska vi göra?
Ledsen att jag stör.
- Ja, du stör. - Armando.
Ellen.
Jag ska inte lägga mig i,
men jag hörde er prata om huset.
- Det gör mig så ont. - Tack, men det är personligt.
Nu när Richard är handikappad...
- Jag är inte handikappad! - Vi kan delta i tävlingen tillsammans,
som ett par, du och jag.
Med din talang
och med min...
Jag vill inte skryta,
men med min elegans.
Jag tror att du vill skryta.
Richard, tror du inte att vi skulle vara ett bra par?
- Ser du? Richard håller med. - Jag skakade på huvudet. Som "nej".
Men prispengarna...
Priset är ditt. Pengarna är till huset.
Ellen, jag ska inte tvinga dig.
- Du får bestämma här. - "När?"
Vadå "När"? När är tävlingen?
Den 24 december. Det finns flygblad överallt.
Kan han inte läsa?
Förlåt, jag skojar bara.
- Skulle du göra det för oss? - Nej!
Han behöver inte göra det! Sluta! Hallå?
Ellen!
Han kladdar, den där chicanon.
Han tänker knulla din fru.
Förlåt...
- Vi kanske kan börja träna imorgon. - Såklart de är stulna, älskling.
De stod precis där!
Låt säga, två timmar på morgonen...
Och två på eftermiddagen.
Vi hade samma idé!
Var är skitstöveln som stal min dotters kryckor?
Jag ska spöa upp honom.
Snälla, delta inte i tävlingen med Armando.
JULTOMTEN
MAMMA JAG RICHARD
Är du svartsjuk?
- Det är nytt. - Svartsjuk? Löjligt!
Det är inte viktigt, men...
Det är snällt av honom att vilja hjälpa oss, men gör det inte!
Vi är i fara. Snälla du.
Förklara dig. Först ljuger du om att vara skadad,
nu låter du mig inte tävla med Armando. Det går inte ihop!
- Det finns en fara... - Sluta!
Berätta vad det är som pågår,
eller så kan du lära dig hur man spår och stjäl,
och bo i din zigenartrailer helt ensam.
- Jag ska vara med i tävlingen. - Nej, Ellen.
Med eller utan dig.
Vi borde inte... delta i tävlingen, vi riskerar att dö... Enkelt, jag...
"Jag pratar inte med lögnare."
GOD JUL
Å, nej!
Vems ansikte är det?
Hej, Gregory.
- Vem är du? - Ser du inte det?
Driv inte med mig!
- Vad är detta? - Det här är vad jag gör.
- Jag är mer än bara skorstenar. - Vad gör jag här?
- Din dotters brev... - Prata inte om henne, din gamla alkis.
Rädda den här familjen så kommer du tillbaka till din värld.
Åt helvete med den här familjen.
Tibulin! Jag är hos en kund!
- Det är ett litet problem. - Hur så?
- En liten bugg i trollformeln. - Vad då?
Ursäkta mig.
Vart skickade du den andra?
Tja...
- Kallar du det en liten bugg? - Jag ville inte oroa dig.
Ursäkta mig, Piff och Puff, kan ni säga vad som pågår?
Du får börja i postrummet igen.
- Nej! - Jo.
Vad fan händer?
Allt är som det ska.
Okej, Tibulin och jag måste ge oss av.
Ett litet råd, jobba snabbt.
Hallå, era zigenare, jag är inte klar med er än!
Åh, nej, det är mustaschkillens hus.
Herregud, det är en mardröm.
Scottie. Scottie, ett, två.
Scottie, Scottie...
Scottie, hör du mig?
Scottie...
Ett! Ett, två!
Scottie, hör du mig?
Scottie, ett, två, Scottie!
- Scottie, Scottie... - Hallå?
Scottie! Scottie, hör på!
Det är helt galet! Jag vet inte var jag är.
- Säg till mamma, är du snäll. - Vem är du?
Vad? Var är Scottie? Jag är Richard Silestone.
Vad har du gjort med min son?
Om du skadar någon i min familj,
- vet jag några tuffa killar... - Jag bryr mig inte om din familj!
- Vad? - Var är du?
Vad menar du, var är jag?
Låt oss bara lugna oss! Jag vet inte var jag är.
Jag är i ett slags
- gammalt hotell. Och du? - Jag ställer frågorna.
Nej, jag ställer frågorna.
- Okej, du ställer första frågan. - Se dig själv i spegeln.
- Hur ser du ut? - Okej, men först får du säga vem du är.
Jag förklarar senare. Vi har inte tid.
Okej. En spegel...
- Nej, nej, nej... - Nå?
Jag ser ut som en fånge!
- Nej! En luffare. - Det är jag, din idiot.
Vi har bytt kropp.
Förlåt. Du är inte den snyggaste jag sett.
Jag är ledsen,
jag förstår inte. Kan du förklara allt från början?
Jag ska försöka, men det är lika galet för mig.
Jag såg jultomten. Han bytte våra världar.
Varför skulle jultomten kasta en sådan ond besvärjelse
över dig,
- en stackars hemlös man? - Jag är inte hemlös!
Och du bor i en äcklig husbil!
Prata inte så om... mitt hem!
Jag kunde ha åkt ensam. Du måste inte vara här.
Jo, det måste jag. Tyst nu.
- Gråter du, Richard? - Nej, för det här är inte sant.
- Jag lägger på. - Richard...
Allt är falskt, det är en dröm.
Se på den där sorgliga lilla julgranen.
Men oftast när jag drömmer är allt lite suddigt.
Jag vet, jag bevisar det genom att skära mig.
- Richard? - Jag skar mig.
Detta är verkligt. Jag repeterar,
det är på riktigt, vem du än är.
Det här händer verkligen.
- Vilket rum är det? - 24.
Vad gör du?
Varför svettas du?
Jag svettas inte. Jag har många lager på mig.
Det är någon vid dörren.
- Skit. - Varför?
- Kolla vem det är. - Jag vill inte.
Richard, ta dig samman och se vem det är.
Jag går mot titthålet. Jag är vid titthålet.
De är två. De ser vältränade ut.
Har en av killarna blont lockigt hår, en tom blick,
- satt, ser dum ut? - Tja,
det var lite elakt, men ja.
- Richard, lyssna nu. - Ja.
- Vill du komma hem? - Ja.
Svar, ja, absolut.
- Göm dig och var tyst. - Klart slut.
- Varför svarar han inte? - Han måste ha åkt och handlat.
Jag vet inte.
Är något på tok?
Var är han?
- Inte här. - Ska jag tro på dig?
Han är inte här. Vi går.
Jag ringer Laila.
Vad? Ring henne inte.
Du hittade mig!
Greg är här.
Var redo att gå så snart Lucas ger signalen.
Vi behöver Laila och drogerna tillsammans, så ta det lugnt.
Uppfattat.
- Hur är läget? - Bra, och du?
Han är på pricken lik Mohamed Salah!
- Galet. - Kolla på honom.
En liten vägspärr.
Vänta.
Jag hjälper dig att vända.
Det är Hedi, undan!
Vilken säkerhet ni har.
Ja?
- Kom. - Okej.
- Så, vi är här. Okej. - Läget, killar?
- Tja. - God kväll. Åh, det är dagtid.
Glad helg.
Ha en fin träning.
Vem är den där killen?
- Vad? - Vad snackar han om?
Jag vet inte.
Det måste vara alla droger han har tillverkat.
Ursäkta mig.
Kan ni berätta vart vi ska?
Okej, det är en överraskning.
Här är trevligt.
Fint. En L-formad lägenhet, och det här leder till...
- Ingenting. Det var allt. - Okej, låt oss komma igång.
Laila vill ha allt klart om två timmar. Börja tillverka.
Laila, sa du?
Lila, Leilei?
Åh, Laila! Ja!
Du uttalade det inte rätt. Var kommer du ifrån?
Förlåt, det är irrelevant.
Vad ville Laila att jag skulle tillverka nu igen?
Vad menar du...
Din... Din specialitet.
Det är därför vi tog med dig hit, du vet...
Vi har förberett för att du...
Jaha, det...
Okej. Självklart.
Han har rätt. Jag ska laga min specialitet.
Min specialitet, som är gjord av allt ni har här,
och jag kan inte tacka er nog.
Så, allt är här. Choklad, perfekt.
Starka grejer. Vad... Det är gammal choklad.
Jag tänker inte använda den.
Och ni har lite... klumpformad choklad?
- Är du klar med inventeringen? - Jag är klar. Låt oss börja.
Klart för start! Jag ska bara tvätta händerna.
- Badrummet är där. - Tack. Jag har skurit mig.
Det gör verkligen ont! Okej.
Förlåt. Det går över.
Är du säker på din kille?
- Hallå? Hör du mig? - Hallå.
- Ja, hallå. - Var är du?
- Jag är hos dem. - Varför följde du med dem?
Jag följde inte...
Är du galen? Jag gömde mig. De hittade mig.
De tog mig hit, var det nu är, och bad mig laga mat.
- Är du kock? - Försök vinna tid.
Laga vad de vill. Dra inte till dig uppmärksamhet.
- Jag måste tillbaka. - Okej.
- Hur kan jag hjälpa din familj? - Tävlingen.
Låt inte Ellen och Armando åka skridskor tillsammans.
- Det handlar om liv eller död. - Armando som ska knulla din fru?
Ursäkta?
- Var hittar jag honom? - I ishallen.
Snälla, lova att du åker dit.
- Ja. - På heder och samvete?
Heder och samvete.
Nej, du säger det inte som om du menar det.
Snälla.
- Heder och samvete. - Inte uppriktigt.
- Försök igen. - Håll käften!
Du kan hålla käften!
- Skynda dig! - Jag är klar.
Det var bara ett litet sår, inget allvarligt.
Mina herrar, om ni vill ha min specialitet så ska ni få det.
Vi har redan mjöl, av bra kvalitet ser det ut som.
Chokladen, inte lika bra.
Men för att göra de bästa pepparkakorna i Connecticut behöver jag mer.
Vad?
Jag behöver fler ingredienser.
Var har ni era köksredskap?
- Det måste vara drogerna... - Det räcker nu!
Vad är det här?
- Ja. Förlåt. - Vad behöver du?
- Massor av saker. - Skriv en lista.
- Ja. - Ge den till Lucas. Uppfattat?
- Jag fattar. - Jag är tillbaka om två timmar.
Mycket bra.
- Tror du att han gillar mig? - Vad håller du på med?
Du kommer att få oss att åka dit.
Arbetar vi tillsammans?
Inte. Okej, så...
Jag har jobb att göra. Vi har mycket att göra.
Nu kör vi!
Tre, fyra, flamencopose, fem, sex, böj på handleden.
Toppen. Mycket spanskt.
Rör på höfterna.
- Kom igen. - Armando!
- Dina händer ska vara högre upp. - Förlåt.
Rör på höfterna om du vill ha huset kvar.
- Lägre. - Förlåt.
Vissa partner säger ja, andra nej, andra kanske.
- En gång trodde jag ett nej var ett ja. - Pepito, stick.
Richard?
Ser man på? Han är botad.
Tvinga mig inte att komma ut dit.
Vad är det, Richard? Försöker du provocera mig?
Provocerar du mig?
Vad är det med dig?
Kom hit då, om du är man nog!
Jag ska spöa dig, Zorro.
Nej, Richard, släpp det bara!
Han föll som en sten.
- Kan han inte gå? - Armando, jag har aldrig sett dig så här.
- Jag skojar bara. - Är du okej?
Richard, du vet inte vem du har att göra med.
Jag har tränat spansk kickboxning!
Du pratar väl med Armando Costa Noches de la Trigo?
Så...
Du vet aldrig var det kommer ifrån. Kanske den här? Eller den här?
Kanske båda?
Kom igen!
Välj själv. Höger eller vänster?
Han såg den inte komma! Den här eller...
Försvinn, din clown,
innan jag verkligen blir arg.
Det där skulle du inte ha gjort!
Du förödmjukade mig som ett cirkusdjur.
Som Pepino, den lilla cirkusapan i Santiago, Chile.
Hans husse tvingade honom att gå
på glödande kol så att han brände sina trampdynor.
Men jag,
jag är inte Pepino. Nej, nej!
Jag är inte Pepino! Du skulle inte ha gjort det där!
Richard!
Ellen, jag trodde aldrig att jag skulle behöva bli våldsam inför en kvinna,
men nu...
Nu är det dags att slåss!
Jag rörde dig knappt. Är din näsa av plast?
Rör mig inte!
- Din man är sjuk! Sjuk! - Jag är ledsen.
Jag tänker inte delta i tävlingen med dig.
Rör mig inte! Du är inte värd det.
Nej, Armando Miguel.
Han bara sjåpar sig. Som om jag sparkat honom på pitten.
Avgjort. Ingen tävling för mig.
Vad har du gjort?
Okej, jag slog honom lite.
Jag gick väl för långt. Förlåt.
Jag trodde du ville rädda huset, men du har förstört allt.
Jag vill aldrig mer se dig, Richard.
Jag börjar tröttna på det här.
Okej, tja...
Vad händer nu då?
- Har du allt? - Nästan.
- Jag hittade ingen muskot. Jag tog kanel. - Det är inte samma sak!
- De är helt olika kryddor! - Samma färg.
Det är en fråga om smak, inte färg!
Jag har resten, ägg,
- socker, mjöl... - Alltid något.
Jag köpte den här, men jag vet inte varför.
Vem är den till?
Den där?
- Så där ja. - Hur går det?
Bra.
- Är du okej? - Jag är okej, ja.
Bra.
- Är du säker? - Ja!
Jag är nöjd med mig själv, ovanligt nog.
Det är varmt. Klart om 15 minuter.
Slappna av!
Det är varmt! Hur mår du?
- Ge mig en puss. - Nej.
En puss! Det är bra.
Jag tror att hon blir nöjd. Vi ska träffa Lailai, eller hur?
Okej.
God kväll!
Läget, killar?
Goddag, mina herrar.
En sådan fågel som upprepar allt.
- En papegoja. - Just det.
Man får se upp med vad man säger framför den
för om den hör en hemlis så berättar den för frugan.
Säg "papegoja".
"Papegoja!"
Hej.
- Det där är Laila. - Jag förstår.
Låt mig först säga,
goddag, Lailai. Det är trevligt att träffa dig.
- Fortsätt. - Så...
Det här är till dig.
Det var inte lätt.
Jag hoppas du gillar det. Kan du...
Kan du bara...
Nej, det är okej.
Försiktigt! Det vore synd!
Så där, varsågod.
Oroa dig inte, jag klarar det.
Jag gjorde mitt bästa. Presentationen är inte perfekt,
men det är ätligt, Lailai.
Okej, så...
Varsågod.
Vad är det för skit?
Ursäkta?
Vänta, jag fick verkligen kämpa för det,
- så smaka innan du dömer. - Vem vill smaka?
- Brahim. - Ja.
Tack så mycket, herrn.
- Låt oss börja provsmakningen. - Det är drogerna.
Jag valde som mitt tema: "Familjeutflykt efter skolan."
Här ser du pappan,
som är större än mamman.
Inte för att pappor nödvändigtvis är större.
Jag menar...
Vanligtvis brukar de vara större,
men en man kan vara mindre. Jag känner inte hennes man.
Hur som helst, det funkar också.
Jag gjorde ett barn i samma storlek som mamman
för att jag ville göra kakorna i samma storlek.
Jag vill inte att den som får barnkakan
ska klaga: "Jag fick den lilla!"
Så det är en tonåring
vars föräldrar hämtar honom från skolan.
Tonåringen är generad.
Inte alla barn gillar att bli hämtade av sina föräldrar.
De hämtar honom för en weekendresa.
TJALLAREN Kör!
Okej, killar, kör.
Eftersom den här familjen är rik,
har jag lagt till några juveler, som ni kan se.
Mamman har massor av smycken, eftersom kvinnor älskar...
Du har ju själv ett halsband, så det är ett passande tema.
- Och... - Smaka bara, Brahim, för helvete!
Jag smakar på sonen.
Först och främst, trevlig presentation. Mycket väl genomfört.
- Men vi vet inte vad han tittar på. - Vad?
Han är i mitten, så han tittar på både mamman och pappan.
Så, mamman är till vänster och pappan är över honom?
Nej, pappan är längre, det är därför han tittar upp.
Om du inte tar illa upp, jag skulle ha använt muskot, inte kanel.
Det är otroligt! Det var vad jag skrev
- på listan, så... - Det fanns ingen.
Precis. Bra gjort!
Knaprig.
- Känner du smaken av glasyren? - Ja, det gör jag.
Bara för att jag sa det, eller känner du?
- Nej, jag kände smaken. - Självklart. Det är inte lätt.
Är du okej?
- Den är utsökt! - Är den?
Jag misslyckas aldrig.
Ja! Så där gjorde den med mig också!
- Kom igen! - Hedi.
- Lugna ner dig. - Alla får smaka!
Polis! Ner på golvet!
Oj, titta, tomtenissar!
- Polis! Ner på marken! - Händerna!
- Ner på marken! - Händerna!
- Vi dansade bara! - Rör dig inte!
- Vad har vi gjort? - Alpha, sök.
Alpha, sök!
Vi hittade ingenting.
Hur är det möjligt?
Jag vet inte.
Okej, förlåt att vi störde. Vi fick ett falskt tips.
Mina herrar, vi går.
Ha en bra dag!
Mark, jag vet inte vad han gör, men var redo att gå in igen.
Laila, jag sa ju åt dig att inte ta in främlingar.
- Är det inte "Lailai"? - Tyst.
- Okej. - Lucas.
- Erkänn, du är en råtta. - Släpp mig.
Släpp taget. Om han var polis, skulle han då ha gömt det?
Det finns i kakorna. Hunden hittade ingenting.
- Det är inte mitt fel. - Han har rätt.
- Vad? - Tången.
- Nej. Vänta, Laila. - Du visade mig inte respekt, Hedi.
Du vet reglerna.
Kan du inte göra ett undantag?
Bara för att förtydliga, en gång för alla,
är det Lai Lai eller Lailaley?
Du är speciell.
Tack. Det var snällt av dig.
Varför rörde inte hundarna kakorna?
Det är en teknik jag lärde mig av Eddy.
- Hedi? - Nej, inte Hedi.
Inte din Hedi, en annan Eddy.
Han var en golden retriever.
Han brukade äta allt han såg.
Aldrig sett på maken.
En så duktig vovve, men han åt allt.
Gissa vad hans smeknamn var.
Vet du vad vi kallade honom? Gissa!
Glupska Eddy!
Så jag lade till ett avskräckande medel,
en tillsats i mat.
Jag stoppade den i hans hundkex.
Då började han gå ner i vikt, för att han slutade äta...
...och sedan dog han.
Han var borta på en vecka.
Du är med i vårt team.
- Okej. - Välkommen.
Tack.
Förlåt!
En puss?
Förlåt, jag trodde att det var så man...
Förlåt.
Le, Hedi.
Ge mig en puss.
Så där, allt klart.
Din vän ser inte så bra ut.
Vad? Hittade polisen inget?
Som vad? Vi gjorde kakor.
- Du skämtar med mig. - De är väldigt nöjda med mig.
De har lagt en stor beställning. Tacka mig gärna.
Vilken mardröm.
Hur mår du?
Det är fixat. Bernardo kommer inte att delta i tävlingen.
- Toppen! - Det kommer mer.
Din fru...
- Hon vill lämna dig. - Det är omöjligt.
- Jo. - Nej.
- Jag lovar, det vill hon. - Varför?
Något om huset.
Richard?
Richard, gråter du?
Det är bara så mycket på en dag.
Rädda huset.
Snälla.
Vad gör jag? Jag tänker inte delta i den där tävlingen.
Just det, var inte med i tävlingen.
Konståkning kan vara hänsynslöst.
Du vet väl Tonya Harding?
- Jag bryr mig inte! Säg vad jag ska göra! - Åk hem till Georges,
Ellens pappa. Hon hatar honom.
Be honom att ge dig pengar. Ellen får inte veta.
Annars lämnar hon definitivt mig.
Om han går med på det har du räddat min familj.
Är det allt jag behöver göra?
Det blir inte lätt. Jag är inte hans favoritperson.
Inte så förvånande.
Så här är det.
Georges var vår skridskotränare.
När han fick reda på att vi skulle gifta oss blev vi osams.
Han är en hård man.
Nog om dans!
- Okej, förlåt. - Var hittar jag honom?
Det är lätt. När du lämnar huset...
Ja, den gamla snubben är tät.
Georges?
Richard Silestone.
För att du ska visa nyllet här måste du sitta djupt i skiten.
Du har ingen aning.
- Vad var det? - Förmodligen en varg.
Jag har satt ut fällor för att skydda boskapen.
- Kom in. - Stort hus för en så liten man.
- Dra åt helvete. - Det börjar bra.
Om någon hade sagt att Richard Silestone skulle ta en whisky med mig...
Var försiktig var du går. Stället håller på att förfalla.
Vart ska du?
Samtal män emellan hålls alltid vid brasan.
Sätt dig.
- Vad vill du? - Jag behöver pengar för att rädda huset.
Jag visste det.
Tjugo år utan ens ett telefonsamtal,
och nu tigger du om en näve småpengar.
Jag sa åt min dotter att hon satsade på fel häst.
Om du betade på min mark skulle jag skjuta dig.
Okej, det räcker. Ja eller nej?
Du har ingen heder. Du kämpar inte ens för din familj.
Du kommer hellre hit och krusar än tjänar pengarna själv.
- Vad menar du? - Tävlingen.
- Varför är du inte med? - Jag åker inte skridskor. Det är löjligt.
Fegis.
Gam.
Nolla.
- Idiot. - Nu börjar du göra mig förbannad.
Ge mig bara pengarna, så att jag kan gå härifrån.
Kom igen, slå mig!
Jag ger dig inte ett öre!
- För helvete! - Jag dör hellre än att ge dig något!
Om du vill ha huset tillbaka finns bara en lösning.
Ta på skridskorna igen. Jag hjälper dig.
- Lära mig att åka skridskor på två dagar? - Dumheter. Det glömmer man aldrig.
Det är en dum idé.
Vad är det som låter?
- Silestone, du är en död man. - Vem är du?
- Vad gör du här? - Håll käften, Willow.
Jäkla fällor! Du ska betala för det här. Det finns inte ens några vargar här!
Silestone, jag varnade dig för att börja åka skridskor igen.
Ut ur mitt hus! Nu!
Du åker ut först, i en kista.
Jag ska lära dig en irländsk dans
som heter argentinsk tango.
Kan du ge mig min pistol?
- Snart tappar jag det fullständigt. - Om du menar foten, ja.
Jag kom hit för att hota dig,
men kan du lägga lite is...
...på min sko
och inte delta i tävlingen?
Vill du vara snäll och ringa...
...en ambulans?
Är du säker på att två dagar räcker?
Ja.
Okej, vi gör det.
- Vad tittar du på? - Ingenting.
Kom då.
Du kokar här. Vi skaffar utrustningen.
Du ska träna upp killarna.
Du har 24 timmar på dig.
Okej.
Alltså utbildning och produktion.
- Hur många enheter? - Femton tusen.
- Vad... femton tusen? - Saknar du något?
Tid! Jag behöver åtminstone en dag till
enbart för utbildning.
- Du har 24 timmar på dig. - Okej, 24 timmar, det funkar.
Vi ses.
Ge honom vad han vill.
- Bästa möjliga förutsättningar. - Okej.
Behöver du något?
Behöver du någonting?
- Kan jag vara helt ärlig? - Visst.
Min familj.
- Särskilt under helgerna. - Det är normalt.
Tack, för det känns som om ingen riktigt förstår.
- Barn? - Ja.
Jag förstår. Jag tar dem till marknaden.
- Jag gillar ishallen. - Karnevalsspel, berg-och-dalbanor.
Spel är mer vår grej. De är rädda för berg-och-dalbanor.
- Men det är inte alla barn. - Jaså? De äldre...
- Hur många har du? - Hur många vad?
- Barn. - Åh, det har jag inte.
Vad?
- Tar du dit dina syskonbarn? - Nej, barnen är redan där.
- Men du sa att du tar dem... - Till marknaden.
- Så du hämtar dem någonstans. - I ishallen.
Åh, wow! Okej...
- Trevligt att prata med dig. - Tack. Du med.
- Ska du inte gå? - Nej, varför då?
Mina barn...
Ja, barnen.
- Ja, mina barn. - Det är normalt.
Jag tar med dem till marknaden. Vissa är rädda, andra inte.
- Ja. - Ibland också ishallen.
Precis.
Vad är klockan?
Oj! Okej...
- Kul att prata med dig. - Inga problem.
Vi kollar med asiaterna och investerarna från New Mexico senare.
VINTER-OS
Vi ses på golfträningen ikväll, Edouard. Jag har inte tid nu.
Älskling.
Ledsen, problem på jobbet. Något du aldrig behöver uppleva.
Det knackar visst på dörren.
Kom in.
Herregud, Burk, vad gör du på den där kärran?
Herr Nicecocks,
jag gjorde allt jag kunde, men jag har dåliga nyheter.
Silestone tänker delta i tävlingen.
Hur är det möjligt? Du skulle övertala honom att inte delta!
- Gjorde han det här mot dig? - Silestone? Nej.
Det var en grop i gatan. Ambulansen fick väja.
Den åkte i diket, och av farten rullade jag nerför en backe.
Där var några rävar som trodde att jag var skräp...
- De ville äta upp mig. - Det räcker.
Om jag förstår dig rätt, får jag ta tag i allt själv igen.
Ensam.
Tja, kanske med lite hjälp.
Oksana, det är dags att du går med i dansen.
Jag inte dansa. Jag åka skridskor.
Om du bara visste hur rätt du har.
Värre än jag trodde.
Okej, vi får börja om från början.
Du har gått upp i vikt som en ko före slakt.
Du brukade vara medioker, nu är du bara kass.
Det förvånar mig inte. Från och med nu
ska vi äta, sova och skita skridskoåkning.
Du ska göra saker som du aldrig har gjort förut.
- Gå ner på knä och blunda. - Ursäkta mig?
Vad pratar du om, Lucky Luke?
- Det gör jag inte. Aldrig någonsin. - Okej, då är vi klara.
Okej, bli inte så sur.
- Hallå! - Då sätter vi igång.
Vänta, varför kan jag inte ta av den?
Hördu, lillen, vad är...
Jag använder den på djur som sliter sig.
Duktig pojke!
Kom igen, låt oss börja jobba.
- Vi har inte mycket tid. - Din jävel.
Först silver, sedan guld, eller hur?
I den ordningen.
- Det här är så kul. - Varför får du sätta upp stjärnan?
- Lägg av. Det är bara en stjärna. - Vad sa du?
Nej, nej! Choklad ska vara i chokladområdet.
- Vad sysslar du med? - Vad?
Jultröjor, julklappar?
Ursäkta att jag vill baka pepparkakor i en trevlig atmosfär!
Inga sura miner. Ändra din attityd.
Din inre värld skapar...
- Kolla in dig själv du! - Backa, mannen!
Nej, nej! Släpp honom!
Släpp taget!
Just det. Inte i mitt kök.
- Han började. - Jag vill inte höra.
Adelaide!
- Det är Abdoulaye. - Vad sa jag?
Adelaide.
Med ett "i"? Spelar ingen roll.
- Kom igen! Svordomsburken. - Nej!
- Svordomsburk. - Jag sa "din mamma",
- inte "knulla din mamma". - Du svär jämt!
Vi klipper av ilskan! Nu är den borta!
Det är klippt.
- Amity, du också. - Det är "Amidou".
Spela roll. Kom igen.
Okej!
Mina herrar, vi har 24 timmar på oss. Börja baka!
Kom igen, din slöfock!
Du försöker inte ens!
Snabbare, din idiot!
Otrolig.
Skynda på! Kom igen!
Fan!
- Vad är det, bror? - Jag är okej.
Egentligen inte.
- Jag har bara inte lust att festa. - Varför inte?
Min fru tänker lämna mig.
Jag är ledsen, jag visste inte.
Om bara min familj kunde se vad jag har uppnått med dig,
skulle de vara så stolta.
Det hjälper nog inte. Håll gärna tyst om det.
- Ja. - Nej.
Du borde vara stolt över dig själv också.
- Du är väldigt begåvad. - Tack.
- Du borde fortsätta efter detta. - Verkligen?
- Absolut. - Jag gillar det verkligen.
- Du har hittat ditt kall. - Tack.
Du har väl viss utbildning?
Jag jobbade på Brioche Dorée ett tag.
Det märks när någon har jobbat på ett sofistikerat ställe.
- Det är mer som ett fik. - Lyxfik.
- Det är dyrt. Fyra euro för en smörgås. - Precis.
Men fortsätt så.
Titta ditåt.
Vadå?
Det här är till dig, som tack.
Jag har uppskattat upplevelsen...
...med bakning.
- Det var mer än så. - För mig också.
Som en symbol för vår vänskap.
Det är inte sant!
Hur kunde du veta? Otroligt!
En övernattningsväska!
- En vad? - Toppen!
Den blir perfekt för att plocka svamp i höst.
- Magisk svamp. - Precis.
- Tack. - Känn på den.
- Det är inte läder. - Precis, det är inte läder.
Det är läderimitation!
Du skojar.
- 100 %! - Otroligt.
- Försäljaren sa det. - Den måste ha kostat en förmögenhet.
Ursäkta.
Tack...
- Sug bara av varandra direkt! - Var inte löjlig!
- Svordomsburken! - Jag svor inte ens!
- Håll käften! "Burken", sa han. - Båda två!
- Jag? - Burken!
Det räcker!
"Sug av varandra..."
- Nej! - Nej! Precis, nej!
- Nej! - Jag sa också nej!
- Aldrig. - Jag sa nej.
- Nej. - Just det.
Vad händer här?
Är det här en cirkus?
Kom igen, tillbaka till jobbet.
Hedi.
Vänta, vänta.
Jag ville gratulera er till allt ert hårda arbete.
Speciellt dig.
Mig?
Oj, tack...
Komplimanger från dig är nog ganska sällsynta.
Vi har börjat testa produkten.
Resultaten har överträffat våra förväntningar.
Det är... Ja! Det är tack vare teamet.
Jag måste tacka dem. Amity, Adelaide, Houston...
- Det är "Yousef". - Vad?
- Yousef. - Yousef. Yousef.
Alla! Vi arbetade alla tillsammans.
Du har skapat den mest beroende- framkallande drogen jag någonsin sett.
Vad?
Polis! Ner på golvet!
Som vad? Vi bakade kakor.
Din vän ser inte så bra ut.
Vi... Vi säljer väl inte droger?
Du är ett riktigt geni.
Barn älskar det du har skapat.
Nej. Snälla, inte barn. Inte på julafton.
Jag gillar inte julen.
Laila...
Ja. Såklart.
Yousef.
Ginger.
Stortröjan.
Lille-chilli.
Eller små strumpor?
Vad är det för något?
Afro.
Ni var som min familj.
Som mina barn.
Hur kunde ni göra så mot mig? Jag känner...
Åh, nej!
Jag behöver luft.
Låt honom gå. Han behöver luft. Hans fru lämnar honom.
Din jävel. Hör du mig?
Du använde mig för att tillverka droger!
Nu ska de ge det till familjer, till barn!
Och allt är ditt fel!
Vårt samarbete är över.
- Richard. - Det är över. Adjö.
Tror du att jag gillar skridskoåkning?
- Över. - Richard.
Richard...
Jag kommer till jul, jag lovar.
Det säger du alltid. Det gör du aldrig.
Jaha, idioten är tillbaka.
Du ville träffa mig?
- Hur går det? - Nästan färdigt.
Gör dig av med den jobbiga sedan. Vi behöver honom inte längre.
Okej.
Håll dem i par och var försiktig.
Hur många är kvar?
- Var är han? - Han gick ut för att få lite luft.
- När? - För ungefär 15 minuter sedan.
Hallå?
Kocken stack.
Han kan inte ha kommit långt. Ta hit honom.
Du är ett monster, ett fruktansvärt monster.
Du har gjort droger åt barn!
Åt barn.
Vad?
- Vet inte. - Michael Jackson!
- Nej, ett monster. - Frankenstein!
Charlie Chaplin!
Det står en jultomte i busken.
Där borta.
Helvete, ännu en tomte som runkar.
- Usch. - Kom, vi går.
Nej! Nej, stanna...
Nej... Nej, nej!
Nej! Hallå!
Du vet, Monica,
det kändes underbart att vara i dina armar.
Det var magiskt.
Du gillar poesi, eller hur, din stygga flicka! Jag med.
- Här, Armando. - Nej!
Monica, det är inte därför jag gör det.
Tja, kanske lite.
- Får jag en puss? - Nej, inga pussar.
- Kom igen! - Jag...
Det är nog ett elektriskt fel.
- Armando, stig in. - Herr Nicecocks.
Jag har ett förslag till dig.
Vad ska du göra med mig? Vad har jag gjort?
Nej, det är jag!
Jordnöten, din assistent.
Från köpcentret.
Just det.
- Okej. - Jag tänkte att jag tar med dig hit.
Den här platsen är topphemlig.
Du är säker här.
- Varför påsen då? - Så att ingen skulle känna igen dig.
Det här är Rudolf...
- Vad? - Han vill bjuda dig på en drink.
Var det vad han sa?
- Ja. - Jaha...
Ska jag svara på samma sätt?
En äggtoddy, tack.
Äggtoddy!
- Har du det? - Ja.
Bra.
Vad händer? Berätta allt.
Det du kommer att höra...
...kanske låter lite galet.
Det här är vad som hände mig.
- Du är ett monster! - Vad?
- Droger till barn? - Nej!
- Ska du förstöra julen? - Det är inte mitt fel!
Jag blev manipulerad av Lailalai!
Vi måste stoppa dem. När händer det?
- Ikväll. Det är för sent. - Nej.
- Det är för sent. - Nej!
Vi måste göra något.
Du har rätt!
Vi kan skynda oss.
- Nej. - Jo!
- Jo! Har du en bil? - Vi måste kämpa.
Rudolf hade inte varit här om han hade rymt från sina problem.
Jultomten förde dig hit för att rädda dessa familjer.
Du är inte ensam längre.
Våra vägar korsades av en anledning.
Se upp, han kommer.
- Hej. - Ingen får förstöra julen.
- Vi älskar julen. - Ja.
Ni kanske gillar julen,
men jag älskar julen.
Om det här är min födelsedag, påsken, min bröllopsdag,
så är julen här.
Jul... är jul!
Om vi visar dig något som kan hjälpa dig,
lovar du att inte säga något?
- Ja, jag lovar. - På heder och samvete?
Okej, så...
Vad är planen?
- Vad tänker ni göra med det här? - Förstöra det som du har skapat.
- Genom att döda människor? Nej! - Men vi måste skada dem!
Inget våld, det är uteslutet.
Några av dem är bra människor, Stortröjan,
Lille-chilli, Brahim...
Nej, det vi måste göra
är att hitta drogerna och förstöra dem.
- Var fick ni tag i alla vapnen? - Vi var i armén.
Specialstyrkorna, 2:a divisionen.
Men det var innan olyckan.
En olycka. Självklart.
Ni har förändrats mycket.
Det är... Vad hände?
Jag fick lite granatsplitter i huvudet.
- Och Rudolf fick resten. - Okej, resten.
Wow.
- Ja! Utmärkt idé, Rudolf! - Vad sa han?
Han föreslår att vi gör egna vapen.
Okej, visst,
men på ett villkor. Inga skjutvapen.
Vapen som inte dödar.
Kör till.
Du kommer aldrig till OS, men du är redo för tävlingen.
Du måste bara lita på min dotters talang.
Tack för allt då.
- Säkert att du inte vill följa med? - Ja.
Min dotter vill inte träffa mig. Det är nog bättre så här.
Lova mig en sak.
- Richard, var har du varit? - Tränat. Vi är med i tävlingen.
- Det är lite sent, tyvärr. - Vi kan fortfarande rädda huset.
- Tommy har rätt. - Scottie.
- Just det. - Men vi är inte redo.
Det börjar om en timme. Dräkter då?
- Mamma... - Meghan, ibland...
- Mamma... - Den första...
Det här är sista gången...
- Jag skulle vilja... - Det är alltid samma sak med dig.
Det räcker, Meghan.
- Den... - Nej.
Jag kan göra det.
Lita på mig.
Ge mig en chans.
Jag lovar att vi kan göra det.
Det förändrar inget mellan oss.
Okej då...
Vi gör det.
- Hur går det med dräkterna? - Jag håller på.
Vi är tillbaka med den stora parkonståkningstävlingen.
PRESENTATÖRER
Kom ihåg att första pris är 50 000 dollar.
Det är inte varje dag man får möjlighet att vinna en så stor summa.
Och det är inte varje dag man får vara programledare med dig, Nancy!
En snabb genomgång av poängen. Fem par har redan åkt.
Och Hendersons leder, överraskande nog.
Vilken överraskning!
Deras perfekta koreografi gav dem en poäng på 21/30.
Där har vi dem.
Se på dem. Är de inte gulliga? De är ett fint par.
- Rörliga för sin ålder. - Som min mormor brukade säga:
"Gamla krukor ger den bästa sylten."
- Nästa... - "De äldsta formarna ger godast kaka."
- Vår nästa... - Och:
"Nancy, du är tjock, ful och galen, och du kommer aldrig att bli något."
Men mormor, du är död och jag är på tv, så skit på dig.
Vad?
Skojar du?
Nej, sluta...
Jag tar hand om männen utanför.
- Nej! Vi sa inget våld. - Jag ska bara söva ner dem.
Sikta på armar och ben.
Vad händer?
- Otroligt. - Siktet är dåligt.
Ge mig den.
Som tur är har jag varit med i en skytteklubb.
- Ett ben eller en arm? - Vänster ben.
- Ja, siktet behöver justeras. - Jag sa ju det.
- De sover. - Kom.
Skynda på!
Skynda er.
Tack.
Jag hoppas att du gillar dräkten.
Han är inte här. Jag vet inte var han är!
Ingen vet var han är!
Det är inte mitt jobb. Du är polisen.
Ja!
Klockan åtta ikväll, mamma?
Toppen.
Låter bra. Kram. Älskar dig.
- Vilket fantastiskt jobb, älskling. - Jag sa att jag hade talang.
- Gillar du den då, pappa? - Älskar den.
Det är nog nära nu.
Åh, nej!
Vi gömmer oss där borta.
Kom!
Skynda på!
Våra nästa tävlande, Oksana Stojanovic och Armando Costa...
- Armando. - Som, förresten,
- är vän med min mamma. - Hej, fru Phillips!
Hoppas du mår bra!
- Vi hoppas stort på dem. - Eld och is! Perfekt balans!
- Lite som vi. - Inte riktigt. Vi är inte ens vänner.
Var det för kallt?
- Nej. - Sårade jag dig?
Vi fortsätter.
- Föreställningen börjar snart. - Klara...
...färdiga...
...kör!
Stark start, bra form.
De ser ut som två små papegojor!
De smälter isen, som en isbit på en het kropp.
Vilket lyft! Helt fantastiskt.
Titta hur han håller henne. Som om hon är lätt som en fjäder.
Vilken tur att vi bor i USA och får se denna föreställning.
Nonsens!
Vi ser fram emot att se domarnas poäng.
Så vågat!
Det finns ingen dålig publicitet.
- Ingen kvinna är immun mot hans charm! - Han får mig nästan att byta sida.
- Varför inte? - Det är frigjorda tider.
Det är sant.
Två tior och en nia, våra nya ledare.
Det räcker säkert för att vinna!
De är femtio stycken...
Nåväl, nu...
Tack för allt.
Var modiga. Dags för action.
Lycka till, så ses vi snart. Jag är precis utanför.
Ropa om ni behöver mig.
Jag kommer direkt, eller ringer efter backup.
Vi ses. Lycka till!
- Vad? - Du lämnar oss inte ensamma.
Du måste städa upp din röra. Vi ska hjälpa dig.
- Men jag har skurit mig. - Här, ta det här.
- Nej, nej. - Jo, jo.
Din jävel.
Varför gjorde du det, Lucas?
Jag hade inget val.
Jag visste inte att det var polisen.
Okej, jag visste, men vad kunde jag göra?
Jag hade inget val.
- Inte jag heller. - Om vad?
Hedi, tången.
Vad?
Nej, nej, nej!
Bort med dig.
Nej, lägg bort den!
Det är snart er tur. Är ni redo?
Hur gick det?
Min vrist!
Ledsen, jag kan inte göra det.
Först tvingar jag dig, sen blir jag skadad.
Jag kan göra det.
- Du har ju slutat med med konståkning. - Ja, men den här gången
åker jag skridskor för vår familj.
Men jag ska åka på mitt sätt.
Inte som om jag är kär i pappa. Det är skevt.
Sant.
- Ja. - Vad är planen?
Okej, Scottie, vi behöver din talang också.
Är vi redo?
- Ja. - Ja.
- Okej, nu kör vi! - Ja!
Förlåt att jag avbryter, men de borde diskvalificeras.
De har 30 sekunder på sig.
- Han åker med sin dotter. - Sin dotter?
Det är inte tillåtet.
Reglerna förbjuder inte att far och dotter åker.
Låt oss göra vårt jobb, herr Nicecocks.
Ursäkta mig, Marie-Noël.
Har du råkat ut för en olycka, Ellen?
Jag vill inte prata med dig.
Showen börjar snart, Danny.
- Jag kan inte vänta! - Jag får gåshud.
Ett far-dotter-team, det är första gången.
- Det blir säkert väldigt gulligt. - Ja, alldeles säkert.
Kör, Scottie.
LEDANDE LAG OKSANA STOJANOVIC - ARMANDO COSTA
ANALYSERAR: MATCHNING
IDENTIFIERAR FARA
Kraftfullt musikval!
Kör!
- Richard! - Ja, självklart.
De ser ut som änglar.
Fantastisk!
Underbar form.
De är här för att vinna!
Armando och Oksana har något att oroa sig för.
Nu har de fått lite konkurrens!
- Jag måste spy. - Bara några varv till.
Faderlig kärlek är så upplyftande.
- Tycker du inte, Danny? - Jag vet inte. Jag har ingen pappa.
Han lämnade oss när jag var barn.
Han gick ut för att köpa cigaretter och kom aldrig tillbaka.
Brahim! Vad gör du här?
Ser till att ingen rör min nya bästa vän.
Menar du mig?
- Följ mig, jag tar dig härifrån. - Nej, jag kan inte.
Det här är min kamp.
Jag orsakade röran. Det är jag som får städa upp.
Din kamp är på Brioche Dorée.
Du kommer att bli bra. Du är så duktig.
En oslipad diamant.
- Ge järnet! - Allt är din förtjänst.
- Vad? - Jag ville berätta för dig.
- Jag skickade mitt CV till Brioche Dorée. - Är det sant?
- Jag börjar på måndag. - Jaså?
- Tre dagar på prov. - Härligt!
Förnybart kontrakt.
- Tack för allt. - Det är underbart.
En dag ska min fru och jag äta där.
- Vore inte det trevligt? - Jag ska ta väl hand om er.
Jag tar väl hand om er.
Kom till Brioche Dorée.
Fråga efter Brahim, du får 10 % rabatt.
Utgången är ditåt.
- Lycka till. - Hej då!
Richard! Kom igen!
Du och jag, Leilei!
Gå och kolla upp det.
Jag tar hand om honom.
De är ute efter mig.
Ursäkta mig.
Jag ska bara ställa ner det här.
Nej, nej!
Är du okej?
Ursäkta mig.
Förlåt.
Se där, är det inte min vän Hedi?
Tror du att jag är rädd för dig?
- Redo för finalen? - Ja.
Tack för att du höll ditt löfte. Du är en bra pappa.
De bygger upp inför sitt sista hopp.
Gör inte samma misstag som jag gjorde.
Ta hand om din familj.
Annars blir du en sur gammal gubbe
som ångrar varje bortkastad sekund.
Jag lovar.
Herregud!
Det var annorlunda! Han kraschade med stil.
Richard!
Jäkla sarg.
Vänta...
Jag tycker mig se lite rörelse.
- Han rör på sig. - Han reser sig!
Han kommer tillbaka från de döda!
Ja!
Heja, Richard!
Varför ler du?
Exceptionellt!
Pappa!
- Meghan! - Är du okej?
Ja!
En skridsko saknas.
Otroligt, allt är i svart-vitt.
Kom igen.
Kom igen, dags att sova. Så där ja.
Snälla...
Trots en extraordinär prestation av Silestones,
har Oksana Stojanovic och Armando Costa vunnit pokalen!
Pokalen med en check på 50 000 dollar!
Nancy, det är en rejäl summa.
Den exakta summan jag inte fick ärva av mormor.
Jag hatar dig, mormor.
Stackars lilla familjen Silestone.
Vad vill du, Dick?
Du har vunnit, räcker inte det?
Jag kom för att känna lukten av misslyckande.
Det är en doft jag inte är bekant med.
Och för att hämta nycklarna
till mitt nya hus.
Tja...
Du ska veta...
Jag skulle inte vara så säker om jag vore du.
Georges?
Jag har satt in 50 000 dollar
på banken i eftermiddag.
Alla skulder är betalda.
Menar du att mitt fastighetsprojekt har gått i stöpet?
Hör på, Dick.
Med ditt kalla hjärta,
verkar det som att du får tillbringa ännu en jul ensam.
- Vad menar du? - Jag pratar om det där.
Min lilla ryska docka!
Med den där mariachi-clownen?
Du, jag, slut.
Ur vägen!
Flytta på er!
Jag har aldrig sett något så konstigt.
Det kan vara någon sorts shamansk ritual.
Jag vet inte vad som hände.
Vad i helvete är det här?
Vi bara hjälpte till lite.
Jag hjälpte också till.
Jag var
råttan.
Inte för att jag gillar ordet, men...
Tack vare din morfar åt jag aldrig mer glass på hästryggen.
- Kommer du ihåg? - Ja.
I alla fall...
Njut av julen med familjen.
- Vänta... - Kanske...
- Du... - Vi trodde att...
Mamma, varsågod.
Om det är en familjegrej,
är det inte mer än rätt att du är med.
Du vet, jag är så ledsen...
Vi pratar om det senare.
Nu är det dags för försoning, tycker du inte?
Eftersom
det är ju jul, trots allt.
Hallå?
Jag vet inte om du, genom något mirakel, kan höra mig, men...
Tack för allt du gjort för vår familj.
Vi fick tillbaka vårt hus
och ännu viktigare, vårt hem.
Och jag kan aldrig tacka dig nog för det.
Pappa?
Jag hoppas allt är bra med dig och att
du kan fira jul
med din fru och dotter.
Puss...
Jag menar, hejdå.
Det var en puss.
Nej, jag pratar... Någon som...
Det är som en walkie-talkie...
God jul.
Han ser ut som jultomten.
Okej.
Så där ja.
Undertexter: Ika Forssell
Kreativ ledare Ulrika Lindfors-Davis