Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DJ Vika! -DJ Vika!
Tudi jaz bi rad imel takšno babico.
Mega!
Ti si prava ženska.
Fotografiraj naju.
Zelo te spoštujemo.
Se lahko fotografiram s tabo?
Moji vnuki. Vse vas bom posvojila.
Vika! Vika! Vika! Vika!
VIKA!
Ja.
Ukori nekoga. Dobro.
Dobro. Zdaj pa streljaj.
Za crknit. Krasno, krasno.
Ti si vesoljka.
Stvari se dogajajo.
Rekla sem si, da ne bom ena tistih stark,
ki so kot rastline ob oknu.
Pokazala bom, da se da živeti tudi drugače.
Zelo dobro. Ja, petarda.
Delaš kaj za noge?
Vse noči vrtim glasbo. Do štirih, petih zjutraj.
Vrteti sem jo začela po upokojitvi. Bila sem specialna pedagoginja.
30 let sem delala v prevzgojnem domu. Za rešetkami.
Ko so me zaposlili, so rekli:
Mlada dama tukaj, v tem svinjaku? Pojdite na televizijo, gospodična.
Odvrnila sem jim: Ne, hočem biti tukaj. Me boste vzeli?
Dal mi je dva tedna, da se dokažem.
In sem ostala.
Potem sem postala upravnica in pozneje direktorica ustanove.
Nakar sem se upokojila.
Neverjetno.
Želiš iz 80 let stare babice narediti model?
Moj mož se obrača v grobu.
Super je.
Lahko. - Super.
Babica na stranišču.
ENAKOST STRPNOST
Dobrodošli v moji jami.
Prvič vidim tako profesionalen studio.
To je sintetizator.
Za posebne učinke?
Ne? Za posebne učinke?
Ne samo za posebne učinke, tudi igrati se da nanj.
Zelo avantgardno.
Spusti.
Na začetku takta spusti.
Osnovni plesni miks.
Dobro je.
Vika in Varšava.
Visla.
Visla, Vika in Varšava.
Dobro.
Nasmešek.
Imaš kakšnega vnuka? - Imam.
Moj vnuk je tvojih let.
Prihaja na tvoje zabave? - Zato pravim, da si moj vnuk.
Pridejo kdaj na tvoje nastope?
Ne utegnejo.
Povsem drugačni so.
Mislim, da je vnuka malo sram.
Sramuje se me.
Težko mi je to reči, ampak nismo si blizu.
Si pa dobrega odnosa ne maram kupovati.
Pustim, da se stvari zgodijo.
Ne da se jih izsiliti.
Živjo. - Zdravo.
Lepo dišiš. - Ja?
Moj sposojeni mož.
Živjo.
Utapljam se v losjonu po britju.
Vika, kje si bila? Zvonil sem.
Gluha sem.
Dobro.
Dame in gospodje, pozdravite go. Szmyt,
ki jo v svetu zabave poznajo kot DJ Viko.
Velja za najstarejšo DJ-ko na Poljskem.
Nekoč sem se spraševala,
ali je pri teh letih sploh mogoče kaj delati.
Bližje smo koncu kot začetku.
Zato o tem ne razmišljam,
ker ko vidim letnico svojega rojstva, se vprašam, kako dolgo še bom.
Pred dnevi nisem mogla iz kadi.
Zato sem se obrnila na trebuh, se plazila
in nekako sem zlezla ven.
Bi morala poklicati soseda, da mi pomaga iz kadi?
Vse sem se morala naučiti sama.
Ker ni nikogar.
Nikomur ne pravim o svojih mukah.
Mislim, da nihče tega ne bi smel delati.
Bolje je, da zase govorimo, da smo zdravi.
Da smo vsemu kos.
Nič pa ni narobe, če se doma zjokate.
Ne maram gledati starih ljudi. - Maraš ali ne maraš,
poglej v ogledalo in videla boš starko.
Starost kažem s tem, da sem sama stara.
Imam pogum, da se pokažem,
da živim v javnosti, se pa trudim... - Tega ti ni treba kazati.
Ne, to moramo pokazati. Ne morete pobegniti pred starostjo.
Mi jo lahko prikažemo na prečudovit način.
Ne postajamo vsak dan mlajši, dragi moji, staramo se.
Brez ogledala tega ne vidiš.
Draga, vsak dan se gledamo v ogledalo in moramo se imeti radi takšni,
kakršni smo, ker bo tako naše življenje bolj zdravo.
Ti pa si prekrasna ženska.
Raje vrtim za geje. - Seveda. Ti si na vrsti.
Raje gledam mlade, ker ko gledam mlade,
se mi zdi, da imam še veliko časa.
Ko pa gledam stare,
se sprašujem, koliko časa mi je še ostalo.
Ko gledaš te ljudi,
ne veš, ali boš utegnil narediti vse, kar bi si želel.
Ne zadenem pravega mesta, za vraga.
Ni tako preprosto, punca.
Poglej, kaj se dogaja. - Pozna bova, k vragu.
Nekako nama bo uspelo.
In če naju bodo obmetavali s paradižniki?
S paradižniki naju lahko, s kamni naju ne smejo.
Poslušaj. Začela bova s to.
Na šlagerje bodo plesali.
Spravi jih na plesišče. - Dobro.
Prosim, pridite na plesišče. Gospodje, povabite dame.
Kdor pleše, nikoli ne ostari. Vabljeni.
Ekstra. Nasmehni se.
Dobro. - Zdaj sem jaz na vrsti.
Še? Še eno.
Poglej, kava in ples.
Sprašujem se, ali imajo plese. - Zakaj ne bi šli?
Ne vem, ali imajo v takšnih letoviščih plesne večere.
Ko sem bila v Szczawnoju... - Videti je kot pogrebno podjetje.
Vika, tvoje asociacije me presenečajo.
To je naravno zdravilišče.
Ko so okoli mene ljudje,
opazujem odnose v družinah.
Nekateri otroci peljejo mame na dopust.
Ko jih vprašam, kako je bilo,
mi rečejo, da so jih otroci povabili na kosilo in podobno.
Ne krivim svojih vnukov.
Nikakor ne.
Ne pokličejo me vsak mesec,
prej vsakih šest mesecev.
To ni pogosto. Enkrat na šest mesecev? - Ja, vsekakor ne vsak teden.
Nisem se mogla posvetiti vnukom, ko so odraščali.
Zaradi službe in potovanj v tujino.
V mojem življenju ni bilo prostora za skrb za vnuke.
To ne razloži pomanjkanja interesa,
da bi te kdaj poklicali ali obiskali.
Ni izgovora.
Zato se tudi ne vpletam.
Razmišljala sem
o starosti
in o tem,
da četudi smo si blizu,
je starost vedno težava.
Star človek je težava,
breme mladim ljudem.
Kot blažji glavobol.
Breme.
Dobili ste odzivnik. Po pisku pustite sporočilo.
Ne.
Adijo, ljubček.
Pa pa.
Grem.
Kar ljudje v življenju najbolj potrebujemo,
je vsekakor nežnost.
To je nežnost...
Vrsto nežnosti, ki je več...
Ne morete je več imeti.
Preprosto ne morete.
Če vašega partnerja več ni, je to težko obdobje.
Ja.
In potem se spomnim, da sem stara,
to pa pozabim,
ko vrtim glasbo.
Se boš pokrila s tem? - Malo, ja.
Spomnila sem se vica.
Pijan fant gre v posteljo s punco.
Naslednje jutro se zbudi
in jo pogleda, ona pa je stara, polna gub, grda.
Vpraša jo, koliko let ima.
Odvrne mu: Koliko jih kažem?
On pa ji reče: Ljudje ne živijo tako dolgo.
Zato nimam ljubimcev.
Je to dobro?
Čas bo pokazal.
Če si sposoben, dobro, potem pa...
Najbolj se bojim,
da bi zaradi bolezni postala odvisna od drugih.
Ne moreš ga še spustiti, ker se še segreva.
Balon zahteva potrpljenje.
Kar delata, ni prav, ker je njun že uničen.
Noče leteti. - Noče.
Preprosto noče.
Tako je, leti.
Bravo.
Leti?
Vidiš? V zraku je!
Gre!
Ljubica.
Poglej sem.
Vidiš, kako lepo je?
To sem hotel ujeti.
In tebe.
Obleci si jakno.
Ljubica, prosim, obleci si jakno.
Ampak vroče mi je, srček.
Prosim te, obleci se. - Nehaj, kuham se.
Prehladila se boš.
Pa kaj, če se prehladi.
Pa kaj, če dobi drisko. Za božjo voljo.
PRIDE FESTIVAL PRAGA
Ne štekam te. Si zjeban, Krzysztof?
Vidim, kaj se dogaja z njo.
Kaj se dogaja?
Nisi tukaj, da bi užival in počival.
Prišel si delat. - Se sproščam?
Ni mi všeč tvoj humor, ne prenesem ga.
Tukaj sem in vse bom povedal. Kaj bi še rada?
Samo normalen bodi. - Saj sem.
Zlovoljen si in pasivno agresiven. To mi gre na živce.
Vika, normalen sem, nehaj. - Nisi normalen.
Ne delaj cirkusa. - Dovolj imam.
Agresiven si, uraden in kompletno zjeban.
Moraš biti umirjen, osredotočen in misliti na to, kaj boš vrtel.
Sploh me nisi vprašal, kaj bova vrtela.
Ti pa ves čas nekaj govoriš.
Samo malo, samo malo. Sama vrti, za božjo voljo.
Dovolj imam.
Razpizdi me, oprosti na izrazu.
Nekaj ti lahko zagotovim.
To je moje zadnje potovanje z njo.
Jebenti. K vragu.
Vse najboljše, mama.
Želim ti, da ostaneš tako močna.
Ne pozabi pa, da vsega ne zmoreš.
Samo zdi se ti, da zmoreš.
Zato se sprosti in si vedno vzemi čas za počitek.
Nimam časa za počitek.
Mogoče si nismo tako blizu kot v nekih drugih družinah,
v katerih so člani odvisni drug od drugega.
Mi pa ustreza, kar imamo.
Res mi ustreza.
In pika. Meni je dovolj.
Imam lastno življenje.
Tako zaposlena sem,
da ne utegnem nenajavljena priti na obisk.
Včasih sem žalostna,
potem pa pogledam ljudi, ki jim je huje.
In žalost me mine.
Je, kakor je.
Vse najboljše zate... - Ste normalni?
Vse najboljše zate.
Tega nisem pričakovala. - Moja najdražja Vika.
Ubila vas bom zaradi tega.
Bravo, lepotica.
Tega nisem pričakovala.
Moja zvezdica, najlepša osemnajstletnica si.
Izvolite. - To je od nas.
Tako majhna so?
60 vsak.
Čudovito. - Ja, zelo lepo.
Pričakujete veliko daril? - Prosim?
Pričakujete spodaj veliko daril? - Samo dve mačji konzervi.
Ojej.
Počakaj malo.
Katero drevesce ima takšne iglice?
Prekleto.
Ne bom umrla zaradi tega sranja.
Ne bom imela božičnega drevesca.
Moram samo...
Živjo.
Vedela sem, da si ti.
Kakšna je bila pot? - Saj veš.
Vedela sem, da si ti, sem pa vseeno vprašala.
Nisem oblečen za zabavo.
Spomnila sem se, da si bil zelo čeden.
To sem si zapomnila.
Odšla sem leta 1946.
Vrata zore so mi ostala v spominu kot veliko večja.
So pa majhna. - Majhna.
Kakšna se vam Vilna zdi danes?
Žalostna. Mogoče zaradi vremena.
Vseeno je takrat bila vojna.
Ljudje so okoli hodili s svojimi stvarmi.
Vzdušje je bilo drugačno.
Poglej, ni ljudi.
Mogoče se vsi pripravljajo na zabavo.
Čistijo čevlje.
Živjo, Vilna.
Lepo pozdravite kraljico plesišča.
DJ Vika!
DJ Vika je iz Vilne.
To je njeno rojstno mesto.
Zato zaploskajte kraljici.
Eni in edini.
DJ Vika!
Rada vas imam!
Radi te imamo!
Hvala. - Krasno je bilo.
Brez težav.
Kozmično. - Krasno je vrteti s teboj.
Hvala.
Imaš jakno?
Ja, vedno.
Segla sem do sem.
Stala sem na prstih, da bi videla lutko.
Živela sem za omarami.
Dolgo sem živela tam.
Ven sem hodila samo zvečer.
Mislim, da sem v Vilni živela na štirih mestih.
Imam samo nekaj spominov. Vse skupaj je zelo žalostno.
Vsi spomini so zelo žalostni.
Sedenje v omari, kleti in vse to.
Ko je kdo potrkal, sploh nismo odprli.
Ni bilo lahko.
Nimam spominov, ki bi bili...
Sploh nimam lepih spominov.
Moja družina je umrla v vojni.
Nimam bratov, sester, tet, bratrancev
Vedno sem jih želela imeti, vendar jih nisem imela.
Mogoče moji odnosi ne funkcionirajo,
mi zveze ne uspevajo, ker nisem imela družine.
Dame in gospodje,
zaradi širjenja pandemije koronavirusa vas prosimo,
da zavoljo lastne varnosti ostanete doma.
Pozivamo vas, da ostanete doma.
Bodite odgovorni do drugih.
Ne samo danes in jutri,
ampak ves čas epidemije.
Od tega je odvisno zdravje in življenje naših dragih.
Covid-19 je resnična in globalna grožnja.
Danes smo se odločili odpovedati vse velike dogodke.
Nisem vedela, da imam toliko tega. Mojbog.
STAROST JE SAMO MOJA OBLEKA
Ni vse tako preprosto.
No.
Ne vstanem lepo?
Jebenti.
Stvari niso takšne, kot se nam zdijo.
Hudiča.
Živjo, mama.
Si se vrnil iz Zielone Gore?
Sem, ampak se nočem pogovarjati po telefonu.
Nočem.
Ne ljubi se ti? - Smo se pa vrnili.
Ne ljubi se mi.
V redu.
Potem pa adijo. - Se vidiva, adijo.
Ničesar več ni.
Ni za čem teči.
Ničesar več ni.
Ni česa želeti.
Ničesar več ni.
Da želel bi živeti.
Nalednja postaja je glavni kolodvor.
Novi časi, novi jaz.
Krasen si, dragi.
Hvala. S tvojega vrta?
S tistega spodaj. - Hvala, ljubček. Vstopi.
Živjo, ljubček.
Izvoli svoj čaj. -Čudovito.
Naj malo stoji.
Imam jabolčno pito in še eno pecivo.
Sva v etru?
Zdravo.
Tukaj sva Marcin in Vika.
Zdravo.
Mislim, da sva pripravljena. Je v redu?
Vse je pripravljeno. Se bosta...
Konec sveta.
Maček je prekinil prenos. - Ni lahko živeti z njim.
Hvala, Savdska Arabija, Emirati.
Hvala, da ste bili z nama in plesali. Upam, da ste uživali.
Kako se to namesti? Počakaj.
Duduš.
Počakaj. Sem namestila prav ali narobe?
Narobe. Sranje.
Počakaj. Naj gre ta reč k vragu.
Kam gre ta prekleta reč?
Ne gre, prekleto. Kako se to namesti?
Pa je.
K vragu.
Sranje, pozabila sem šifro.
Moram...
Prekleto.
Jezus Kristus.
Res moram...
Jaz bom. - Pozabila sem šifro.
Tako? - Pazi, da se ne zavozlja.
Sem daj.
Tako bo šlo. Te boli? - Ja, zelo.
V napačno luknjo sem dala.
Te tako boli?
Še malo? Zdaj pa je.
Je zdaj dobro?
Ja.
Če bi bilo samo nekaj milimetrov stran,
bi morala v bolnišnico na operacijo.
Več tednov v bolnišnici pri mojih letih. -Ne govori tega.
Veliko sreče si imela.
Pri teh letih ne bi nikoli prišla iz bolnišnice.
Mogoče v krsti.
Zadnje čase sem razmišljala,
da bi se umaknila iz javnega življenja.
Pazim, da ne bi šla čez mejo,
čez svojo telesno mejo,
intelektualno in psihološko mejo.
To so pomembne stvari, povezane s psiho človeka.
Bom obdržala zmožnost logičnega razmišljanja?
Ne želim, da bi se mi posmehovali,
da bi se zdelo, da skušam nekaj izsiliti.
Kdo bi lahko pomislil,
da vsemu navkljub ne morem oditi, ne morem pustiti.
V življenju vedno obstajajo določene omejitve,
meje naših sposobnosti.
Tako je.
To je super, mama. -Čudovito.
Dobro.
Je že.
Veš, da se ne maram vsiljevati.
Nisem rada tam, kjer nisem zaželena.
Vedno predvidevam, da me nekdo ne želi.
Zato se počutim kot vsiljivec.
Zato se vedno umaknem.
Pogrešam tople odnose,
pogrešam toplino in bližino.
Od koga želiš to dobiti? Kdo ti to lahko da, mama?
Znanci iz diska? Se hecaš? - Ne, mislim...
Kdo ti to lahko da, če ne najožja družina, Marek in jaz?
Ljudje potrebujemo tesne zveze, mama.
Si pa moraš zapomniti, da to ni samo občasno.
Nikoli me ne povabiš, ko imaš god, rojstni dan.
Mama, nikogar ne povabim.
Kaj naj ti rečem?
Goda nisem proslavljal zadnjih 20 let.
Mar res potrebujemo rojstni dan,
da bi se obiskali, da bi nas obiskala?
Nisi nas obiskala 20 let.
Ne čudi se, da se ne zanimam veliko zate.
Pokažem toliko zanimanja, kot ga pokažeš ti.
Niso me zanimali tvoji športi.
Mene pa ne zanima tvoja glasba.
Dobro, ne zamerim.
Živela si blizu stadiona, dve postaji proč.
Lahko bi prišla na tekmo in videla sina igrati za Poljsko.
Mareka si obiskala enkrat v 20 letih.
Po vsej državi si potovala s 30 kilogramov težkim kovčkom,
polnim plošč. Z nočnim vlakom.
Lahko si hodila na nastope, iti do sinov je bilo pa predaleč.
Tudi midva sva občutljiva.
Misliš, da si samo ti?
Menila sem, da moram čim dlje biti samostojna.
Ne biti nikomur v breme, dokler še lahko.
To mislijo zjebani ljudje, zjebani tako kot jaz.
JUTRI NA ULICAH VELIKA PARADA STARCEV
DJ VIKA VABI VSE
Tudi starci smo radi lepi.
Imela bom še več barv.
K vragu.
Dobro je bilo, ko sem bila mlada.
Starejša kot sem, bolj sem podobna papigi.
PARADA STARCEV
Ste se vi domislili parade? - Ja.
Mislila sem, da starost prinese samo težave,
da je dolgočasna,
da se v tem obdobju ne moreš razvijati, ampak sediš na klopi.
Igraš se z rožnim vencom in sanjaš o nebesih.
Tudi to ljudje lahko delajo, če želijo.
Ampak jaz hočem nebesa na zemlji.
DEVET MILIJONOV NAS JE
Dragi, pokazali smo svoja leta.
Pokazali smo, da se naša življenja ne končajo po upokojitvi.
Odpiram parado! Zgrabimo prihodnost!
Vika! Vika!
SREBRNIM GENERACIJAM NAŠIH STARŠEV IN STARIH STARŠEV
IN BODOČIM NAM
MEDIATRANSLATIONS