Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sme na teba hrdí.
Ďakujem.
Čelíme
najväčšej utečeneckej a sťahovacej kríze všetkých časov.
Nie je to len kríza čísel,
toto je kríza solidárnosti.
Neviem koľko ešte musí utiecť alebo zomrieť,
skôr, než sa medzinárodná komunita zobudí.
Nikto takto neriskuje životy svojich detí,
jedine z úplného zúfalstva.
Potrebujeme inú odpoveď s novým naratívom nádeje.
LONDÝN, ANGLICKO - 2021
Volám sa Waad. Som jedna z miliónov Sýrčanov, ktorí bojovali za slobodu.
Veľa z nás bolo zabitých. Milióny boli donútení opustiť Sýriu.
Všetci Assadom a jeho spojencami.
Stala som sa utečencom v deň ako je tento, päť rokov dozadu.
ALEPPO, SÝRIA - 2016
Toto sú naše posledné minúty v Aleppe.
Presne ako nočná mora.
Toto je môj milovaný dom.
Žiadne slová neopíšu to, čo teraz cítim.
Nechceme
byť donútení utiecť z nášho mesta.
Dostala som túto rastlinu.
Bude rásť mimo Aleppa.
Stále je pre mňa ťažké uvedomiť si, že sme to prežili.
Kamerovanie bol môj spôsob boja.
Kamerovala som, aby som ochránila svoje spomienky,
aby som si zachovala domov, ktorý mi chýba a ľudí, ktorých som stratila.
Teraz musím nájsť nový spôsob na prežitie
a hovoriť príbehy, môj a ostatné.
AL AZRAQ UTEČENECKÝ TÁBOR JORDÁNSKO
- Chodíš do školy? Ktoré trieda? - Druhá.
- A čo ty? - Štvrtá.
Chápem. Kedy trénujete?
Niekedy dám vankúše takto vysoko.
Robím na nich saltá a takto pristanem na nohy.
- Robíš saltá? - Áno.
- Čo máš s rukou? - Je zlomená.
- Naozaj? - Urobil salto krížom.
Naozaj? Zlomila sa ti pri salte?
Urobil toto, a keď sa postavil jeho ruka bola zlomená.
- Bolí ťa to? - Nie.
Mohol by si ísť ku trénerovi Asifovi a tam by si trénoval.
Dali by ti Taekwondo oblečenie. Išiel by si opasok po opasku.
Možno by si získal čierny opasok v Taekwonde.
Prvý deň tréner Asif prišiel a mal so sebou Taekwondo podložku.
Pozdravil som ho a prestavili sme sa. Pomohol som mu s podložkou
a povedal, ,,Jedného dňa ťa uvidím stať sa šampiónom,
ak budeš pokračovať s Taekwonde."
Povedal to a teraz, vďaka Bohu, som na ceste urobiť, čo povedal.
WAEL SÝRSKY UTEČENEC
V Al Azraq tábore som známy ako "Wael Taekwondo".
Môj najväčší sen je stať sa Olympijským majstrom a získať zlato.
Tiež snívam, že moja rodina bude žiť komfortne,
a aby moje pomery boli lepšie, ako by som chcel pre nich.
LONDÝN - ANGLICKO
CYRILLE KAMERUNSKY UTEČENEC
Spôsob, akým som začal so vzpieraním bol náhodný.
Bol som v Kamerune a mal som asi 14 rokov
na krste môjho bratranca
a vtedy som videl fotku otca, ktorý bol vzpierač.
a odvtedy sa tomu venujem.
Keď som bol prvý krát v posilňovni,
videl som váhy, váhy boli dosť veľké.
Pretože na tej fotke váhy vyzerali byť malé,
tak som sa zľakol, keď som tam prišiel a chcel som...
A chcel som sa vrátiť späť.
Pracujem ako kvalifikovaný zdravotný brat mentálneho zdravia
v komunite tímu mentálneho zdravia.
Dôvod, prečo som si vybral toto študovať, bola osobná skúsenosť.
Ako utečenec som si prešiel náročnými časmi.
Potreboval som podporovať iných ľudí, podporovať ich v rekonvalescencii.
OLYMPIJSKÉ HRY MLADÝCH, 2014
Výherný úsmev, výherný atlét.
Kimia Alizadeh Zenoorin stojí na vrchu pódia.
Veľmi pekná a očarujúca zlatá medaila pre mladú ženu.
KIMIA IRÁNSKA UTEČENKYŇA
Keď som mala 7 rokov, začala som s Taekwondom. Blízko domu bola sála.
Mali iba Taekwondo a nemala som na výber.
Pamätám si prvú hodinu,
schovávala som sa na záchodoch, kým sa hodina skončila a išla som domov.
V podstate som veľmi hanblivá
a nerada som používala bojové umenie.
Neviem presne prečo, ale nemala som rada Taekwondo.
Ale myslím, že to bolo niečo v mojej krvi.
Je to vlajka mojej domoviny. Zelená, biela, červená.
Otec mi to vyrobil, keď som prišla do Nemecka, asi pred dvomi rokmi.
Moje meno a tu je Taekwondo v kórejčine.
OLYMPIJSKÉ HRY, RIO 2016
Bol som ozaj mladá. Vyhrala som bronzovú medailu
a bola to prvá olympijská medaila v ženskom športe pre Irán.
Pamätám si každú sekundu z Ria.
Bolo to akoby som mala dve krídla a skutočne som lietala.
UTEČENECKÝ TRÉNOVACÍ TÁBOR KEŇA
ANJELINA UTEČENKYŇA Z JUŽNÉHO SUDÁNU
Som utečenka. Riadim terrénne podujatie, ktoré má 1500 metrov.
Robila som vývoj komunity a sociálnu prácu.
To je niečo, čo najviac milujem,
vždy rada robím niečo, čo sa týka ľudí.
Som mamou jedného syna. Volá sa Jayden Luise Monutore,
trojročný krásny chlapec. Jayden je múdre dieťa.
Je veľmi komunikatívny.
Veľmi aktívny chlapec, chce robiť hocičo, čo s ním budete robiť,
Opustila som svoju krajinu a prišla som do Kene.
Žila som s mojou tetou v tábore pre utečencov v Kakume.
Bola som jednou z atlétov v prvej Olympiáde pre utečenecký tím.
Toto je môj dres. Nechávam si ho na pamiatku,
ako pamiatka na Olympiádu 2016 v Riu.
Bol to pre mňa dobrý začiatok.
Keď sme boli vybraní,
nevedela som veľa o súťaži alebo o behaní.
Všetci stáli a tlieskali nám.
Všetok stres, ktorý som mala predtým, ako som cestovala na Olympiádu,
zmizol v mojej mysli
a mala som jedine pocit šťastia a radosti, ktorý mi napĺňal myseľ.
Snívam nie iba v spánku,
ale aj keď sa prechádzam, bicyklujem, keď pádlujem,
viem si predstaviť niektoré momenty, ktoré pán Bach
prináša v note hovoriac, ,,Saeid Fazloula, si kvalifikovaný!"
SAEID IRÁNSKY UTEČENEC
Moje rodné mesto sa volá Bandar-e Anzali. Je ako Benátky.
Máme najväčšiu lagúnu sveta
a tiež máme najväčšie jazero, Kaspické more.
Môj otec pracoval na prístave.
Keď som bol dieťa, trávil som čas s mojím otcom.
Bol tam kanoe klub.
Videl som tam veľa ľudí, myslel som si, ,,Super, pádlujú, je to zábava."
KARLSRUHE - NEMECKO
Na začiatku som mal ťažkosti lebo som nevedel plávať.
Najprv som sa musel naučiť plávať.
Snažil som sa lebo som miloval kanoistiku od začiatku.
Alexandre, 10,3 sekundy.
Saeid, 9,9 s 157,
ale tento krát si začal skôr.
Keď som mal 18, bol som kvalifikovaný pre iránsky národný tím,
Dal som všetko, naozaj som dal všetko.
Sú tu atléti z Islamskej Republiky Iránu.
Na druhom mieste atléti z Iránu v kajaku štyri.
Aleekskeyev a Dergunov na prvom mieste po 500 metroch.
Kazašský tím vyhráva zlatú medailu!
Zatiaľ čo iránsky atléti
reagujú obrovskou radosťou na druhé miesto.
Vyhral som striebornú medailu, ktorá znamená veľa.
Je to pre mňa veľmi dôležité. Ázijské Hry 2014.
Prišiel som do Nemecka v 24 rokoch. Keby som začal s kanoe v šiestich,
už by som bol Olympijský majster.
- Je tu 30-32 stupňov. - Príliš horúco.
Je tam sauna, je tam tiež para a vlhkosť.
Presne. Hovorí, ,,Pi veľa vody:"
Áno, od dnes musím začať piť veľa vody.
Nevidel som svojho otca šesť rokov.
Mama mi stále hovorí, že Boh vidí všetko.
Ak sa jedny dvere zatvoria, ďalšie sa otvoria.
Viem povedať, že sa za mňa modlia po celý čas
a dúfajú, že pôjdem na Olympiádu.
Ako by si sa cítil, keby si bol vybraný
pre Tokijský Olympijský tím utečencov?
Ten pocit by bol neopísateľný, lebo by to bolo veľmi špeciálne.
Pocit z Olympiády...
Trénovala som naozaj silno, veľa som obetovala,
aby som dostala ešte jednu šancu.
Niekedy to chcem vzdať, lebo som unavená bojovať so všetkým.
Ale teraz, Olympiáda, je to veľké svetlo môjho života
a chcem ukázať svetlo, slnečné lúče,
môjmu životu, Iráncom, všetkým utečencom z celého sveta.
Bol by som veľmi poctený dostať možnosť
reprezentovať všetkých znevýhodnených ľudí sveta.
Tiež potrebujeme preukázať, že utečenci tiež môžu byť atléti,
ktorí môžu súťažiť na najvyššej úrovni.
Znamenalo by to reprezentovať veľa utečencov z celého sveta,
nie len Sýrčanov, ale všetkých utečencov.
Vedel by som dať vypočuť ich hlas, ich trápenie a všetko, čím si prešli.
Dnes viete, že oznámime
každému z 56 držiteľov štipendia,
či sú vybraní pre Olympijský tím utečencov alebo nie.
- Ahoj, Kimia. Ako sa máš? Dobre. - Ahoj, dobre, ďakujem. A vy?
- Dobré ráno. - Ahoj, Gonzalo.
- Ahoj, Saeid. - Ahoj, Anna.
- Ako sa máš? - Nervózny.
- Si nervózny? - Áno, som.
Kritéria pre výber, ako asi viete,
sú rovnaké ako pri vstupe do programu.
Mať potvrdený status utečenca, byť atlétom na elitnej úrovni.
Veľa ľudí prichádza, vidím.
- Áno, moji spoluhráči. - Ahojte, všetci.
Sme veľmi radi oznámiť ti, že tvoje meno je na zozname.
V tvojom prípade, je našou radosťou povedať,
že si na zozname, ktorí idú zajtra na Olympijskú výkonnú radu.
Pane Bože.
Mená sú James,
Paulo, Rose a Anjelina.
V tomto prípade, hlavne na základe športových kritérií,
bohužiaľ vám musím oznámiť, že nie ste
na zozname.
Chceme povedať, že toto je...
Je to len začiatok, si veľmi mladí.
Stále sa môžeš zaregistrovať do programu.
Ak chceš pokračovať v športovej kariére,
- Prepáčte. - Zostať, poď tu.
radi dostaneme tvoju registráciu.
Zober si to, neodchádzaj takto.
Je trochu nahnevaný.
Je to normálne, rozumiem. Rozumieme tomu.
Bol to jeho sen. Pracoval veľmi veľa.
Stále sa to môže stať. Je to najmladší športovec.
Je to len začiatok.
Wael, ospravedlnila som ťa, že si sa pokúsil odísť.
Povedala som im, že si smutný, lebo je to tvoj sen.
Povedali, že si veľmi mladý a je to len začiatok. Nebuď smutný.
Prosím pokračuj,
prosím pokračuj snívať a zostaneme v kontakte.
Wael, poď tu.
Prosím, nechajte ma. Chcem sa chvíľu prejsť. Prosím.
Som rada, ale nie som šťastná. Očakávali sme byť väčší tím.
Moja jediná požiadavka pre vás je zvážiť ostatných.
Teraz je moje privilégium oznámiť atlétov
Olympijského Utečeneckého Tímu, Tokio 2020:
Cyrille Tchatchet II,
Dorian Keletela, Alaa Maso,
Saeid Fazloula,
Yusra Mardini, Jamal Abdelmajid,
Ako sa cítiš?
Ani neviem, ako to opísať.
Áno. Každý môže reprezentovať svoju krajinu, ak je dosť dobrý.
Nie každý môže reprezentovať niečo väčšie.
Sanda Aldass, Ahmad Alikaj, Muna Dahouk.
Je to oficiálne, idem do Tokia!
To je skvelé!
Rose Likonyen, James Nyang,
Anjelina Nadal, Paulo Amotun.
Takže, ja som vzpierač!
Aram Mahmood, Wessam Salamana, Eldric Sella.
Musíme to poriadne osláviť, dobre?
Masomah Ali Zada, Badreddin Wais,
Javad Mahjoub,
Wael Shueb, Hamoon Derafshipour, Tachlowini Gabriyesos,
Luna Solomon,
Kimia Alizadeh,
Abdullah Sediqi, Popole Misenga,
Nigara Shaheen, Aker Al Obaidi.
Gratulujem všetkým.
Tvoríte Olympijský Utečenecký Tím, Tokio 2020.
Všetci sa stretneme po prvý krát ako tím v Dohe,
aby sme si urobili team building.
11 DNÍ DO OTVÁRACEJ CEREMÓNIE
Keď vidím počet kultúr, osobnosti, športov,
pôvodov, príbehov, je to úžasné.
Vaša účasť je viac než len vaša súťaživosť.
Ste súčasťou tímu, ste súčasťou väčšieho projektu.
Potrebujeme sa spoznať.
Je to veľmi dôležité. Veľmi, veľmi dôležité.
Moja celá rodina je v Kamerune. Mám päť súrodencov.
Typická Africká rodina. Nezaujímajú ich veľmi športy.
Ale mal som šťastie, moja mama na viedla.
Našla niekoho, kto ma zaviezol do posilňovne, bola mi oporou.
Je to ozaj dobré, ťah je dobrý. A dopad je dobrý.
Posilňovňa nie je len prostredie na trénovanie športu,
ale je to tiež spoločenský priestor.
Netrénujeme len vzpieranie, tiež sa veľa rozprávame,
niekedy sa doberáme. Veľa to pre mňa znamená.
V ktorom roku si začal vzpierať? Vieš, aký to bol rok?
2010. Stále som žil na západe Kamerunu, na farme.
Nepoužívame žiadne stroje na prekopávanie zeme.
Takže len rýľ a motyka?
Tak som si vypracoval dlane predtým, ako som začal posilňovať.
Preto mám málokedy mozole.
Ale Cyrille, máš videá z tých časov, keď si vzpieral?
Jedno, kde zdvíham 180 kíl je na YouTube.
Keď si bol chlapček? Alebo takýto veľký?
- Jeho vlasy... - Čo si mal, 85 kíl?
Vlastne som mal 81 kíl.
Poď, poď.
Áno.
To je obdivuhodné.
Môžeš nám povedať, ako si prišiel do Anglicka?
Prišiel som do Anglicka v 2014 súťažiť v Commonwealth Hrách.
Po súťaži v tých hrách som opustil dedinu.
Len som išiel, nevedel som kde idem.
Len som chcel ísť preč od môjho tímu.
Pre dôvody, ktoré tu nechcem zdieľať.
Niečo sa stalo, čo ma prinútilo opustiť dedinu Commonwealth Hier
a nevrátiť sa do Kamerunu.
Takže som cestoval do Brightonu.
- Cítiš ten tlak? - Áno, som v pohode.
Žijem tu asi sedem rokov, išiel som na univerzitu.
Keď som opustil Kamerun, stále som bol tínedžer.
Keď sa pozriem za seba, keď som mal 19, mal som vtedy menej odolnosti.
Mal som depresiu, musel som ísť ku doktorovi
a predpísal mi nejaké antidepresíva.
Môj doktor bol veľmi otvorený, v pohode, taký neformálny,
takže sme sa zvykli rozprávať.
Keď mi udelili azyl v 2016, mal som pocit, že môžem...
Potreboval som urobiť niečo, aby som sa vrátil ku mojej komunite.
Prichádzam z konfliktnej zóny, stratila som členov rodiny.
Ale bojovala som, aby som bola dobrým človekom.
Chcela som bojovať za moju komunitu, aby sme mohli zmeniť naše životy.
Máme možnosť zmeniť životy iných.
Moment, keď som vyrastala a nebol nikto, na koho som sa mohla obrátiť.
Povedal som, že mám zodpovednosť za seba.
Bola som oddelená od mojich rodičov 19 rokov.
Bolo náročné vidieť, ako veľmi môžu rodičia milovať svoje dieťa.
Nezažila som to.
Keď mal Jayden jeden rok, poslala som ho do Kakuma tábora ku mojej tete.
Tak veľmi som chcela byť v tíme,
lebo som vedela, že teraz mám niekoho, na koho sa viem spoľahnúť.
Preto som obetovala tak veľa poslaním ho do Kakumy,
aby som sa venovala tréningu, aby som mohla byť v tíme,
lebo som vedela, že musím hľadať šancu,
možno viac možnosti, aby som sa o neho postarala.
Je to jediný človek, ktorý ma núti trénovať viac a viac.
Keď vyhráte alebo aj keď nie, celý svet, vrátane vašich blízkych
vo vašej krajine, uvidia vo vás osobu, ktorá bola vyhnaná,
môžu sa niečo od vás naučiť.
Prečo? Lebo ste silní ľudia.
Ahojte, všetci, som Davoud. Žijem v Londýne, trénujem Kimiu.
Prepáč, možno budeš zahanbená, ale mala narodeniny a myslím...
Veľa zdravia, šťastia, drahá Kimia, Veľa zdravia pre teba.
Rešpektujeme COVID.
Môžeš to položiť a sfúknuť.
Najprv si niečo zaprajem.
Áno, presne, praj si niečo.
Všetko najlepšie pre náš tím. A zlato na Olympiáde.
Iránska jediná ženská Olympijská medailistka
oznámila, že nadobro opustila krajinu.
Jedna z top Iránskych Olympijských atlétov emigrovala.
Kimia Alizadeh, Taekwondo bojovníčka, ktorá vyhrala bronz v Riu v 2016,
dostala drsnú kritiku od vlády svojej krajiny.
Nie je jasné z jej príspevku, kde sa teraz nachádza.
Musela som robiť všetko, čo chcela vláda, čo chcel systém.
Musela som chodiť na politické stretnutia a vravieť, čo chceli.
A povedať, že ženy sú si rovné s mužmi v Iráne.
Už som to nemohla robiť, lebo viem, že to nie je pravda,
klamú a rozhodla som sa to zastaviť.
Ahojte, utláčaní ľudia z Iránu. Dovidenia, urodzení z Iránu.
Ako dobre ma poznáte? Jedine, ako ste ma videli na súťažiach?
V televízií? Alebo v prítomnosti vlády?
Zaistili moje medaily s povinných hidžábom
a dali ich vlastnému vedeniu.
Bola som pre nich nedôležitá. Nikto z nás nie je.
Sme len nástroje. V patriarchálnych a anti-ženských mysliach,
vždy ste si mysleli, Kimia je žena bez jazyka.
Toto rozhodnutie je ťažšie než vyhrať Olympijské zlato.
Ale kdekoľvek budem, zostanem dieťaťom Iránu.
Budem sa opierať o vaše povzbudenia a nechcem nič len vašu dôveru
na náročných cestách, ktorými idem.
COVID testovanie, bude to kritické. Dúfame, že všetci sú negatívni.
kvôli COVID testovaniu, ale aj kvôli statusu utečenca,
všetko by bolo zložitejšie,
keď príde na prekračovanie hraníc, colnice a tak ďalej.
V 2015 boli kvalifikácie na Olympijské Hry v Riu.
Boli sme v Miláne. Navštívil som katedrálu.
Bol so vo vnútri.
Mali sme so sebou ochrankára,
aby sa uistil, že nepijeme alkohol, nejeme bravčovinu,
nerozprávame sa s atlétmi z iných krajín alebo s miestnymi dievčatami.
A keď som sa vrátil do Iránu,
všetko bolo neisté.
Bol som pár dní vo väzení.
Zjavne ma odfotili
a naposledy tvrdili, že
som bol v kostole, a že som zmenil náboženstvo.
Zmena náboženstva so sebou nesie trest
trest smrti.
Vedeli, že som si ho nezmenil, lebo som vravel, že som moslim.
Ale som dospelý človek a môžem robiť, čo chcem.
Ale tlak bol príliš vysoký a intenzívny.
Naozaj som sa bál, že môj život je v ohrození.
Prišiel som ku záveru, že nemám na výber.
Musel som utiecť peši.
- Som na rovnakom mieste! - Cúval si.
Namyslím, že budem niekedy plávať.
Čo robíte zvyšok dňa?
Pravdepodobne ďalších 20 dĺžok.
- Koľko je hodín? - Musíme sa ísť pobaliť.
Mám problém.
Potom na lietadlo. Tešíš sa na tréning, že?
9 DNÍ DO OTVÁRACEJ CEREMÓNIE
- Ahoj, v pohode. - Ahoj, ako sa máš?
Nezobral som si tašky, počul som reči, tak som ich tam nechal.
Malá zmena plánov, keby si sa mohol vrátiť do izby
a prídeme po vás, ale vysvetlíme vám, čo bude ďalej, žiadne obavy.
Takže nemám zniesť tašky? Je to v pohode?
- Nie. - Skvelé.
Prídeme po vás. Okej?
Okej, žiadny problém.
Na ceste dole nám povedali, že let sa mení alebo niečo také.
Hovoril som s niekým. Myslím, že nám za chvíľu povedia,
čo sa deje. Ale nemusíte znášať kufre.
Dobre, ale stále odchádzame, že?
Nie sme si istí, aké sú dôsledky,
ale čo sme si istí je, že nejdeme do Japonska dnes večer.
Jeden z tímu bol pozitívny na COVID, iba jeden,
ale má to obrovské následky pre celú Olympiádu
a títo atléti budú zničení.
Je možnosť, že nebudú môcť ísť neskôr?
Áno, to je veľká pravdepodobnosť.
Bože.
Všetci sme šokovaní.
Čakanie bolo pre mňa náročné. Čakanie a opäť čakanie
a teraz jeden člen je pozitívny,
a neviete, či sa váš sen stane realitou.
Ak tu môžeš dostať tyč a plošinu,
môžeme trénovať tu, nevadí mi to.
Za päť dní, sa možno naučíš ako plávať.
- Veľký úspech. - Bazén je lepší,
možno len začnem s plávaním.
Nie je tu žiadna plošina na vzpieranie.
Je tu voda, ale nie kanoe. Popýtaj ich nejakú loď.
5 DNÍ DO OTVÁRACEJ CEREMÓNIE
Čo ideš robiť?
Idem na prvý tréning, pádlovanie.
- Po koľkých dňoch? - Po piatich dňoch.
Po piatich dňoch bez pádlovania idem konečne pádlovať.
Trénujem, ale bolí ma to.
Bolí ma tu, lebo nemám tlak chodidiel.
Vidíte, toto by malo byť pripevnené ku lodi,
ale je tu horúce počasie.
Nie je to pripevnené.
Všetko je tu iné.
Ja nie som turista, naozaj chcem ísť na Olympiádu.
Nepôjdem do Tokia ako turista.
Saeid, je to len jedna chvíľa.
Vždy je to takto, nikdy nič nebolo ľahké, spomínaj.
Spomeň si na všetko. Nikdy nič nebolo ľahké,
ale skoro bude po všetkom.
Opustenie Sýrie bolo pre mňa náročné akceptovať.
Aké si mal pocity na vlastnej ceste?
Keď na to myslím, hneď sa rozcítim.
Nerozumiem tomu, som nahnevaný,
prečo sa niečo také stalo.
Spal som dva a pol dňa
v horách v noci, kráčal som v noci,
lebo sme už nemohli kráčať počas dňa.
Bolo to veľmi nebezpečné. Vojaci vás môžu zastreliť.
V 1999, v tom čase som bola veľmi mladá,
keď sa vojna začala,
nevedela som, čo sa stalo, lebo som len počula zbrane,
zvuky bômb. Ani som nevedela
lebo aj moji rodičia hovorili len, aby sme si pohli,
hovorili, že musíme ujsť.
Niekedy sa nemôžete opýtať rodičov, čo sa deje kvôli strachu.
Boli sme v Homse. Odišli sme do okolia Homsu
a zostali sme tam mesiac, sťahovali sme sa z miesta na miesto.
Keď sme počuli, že zóna je bezpečná, hneď sme tam išli.
Prišli sme na hranice s Jordánskom
a zostali sme tam 15 dní.
Tam boli kontrolné body.
Keď som prišiel do Brightonu, bol som bez domova asi dva mesiace.
Žil som na pobreží mora
hneď vedľa mostu.
Bolo to veľmi náročné a
bol som na dne a mal som sklony ku samovražde.
Pamätám si ako som kráčal na útes.
Keď som sa dostal na útes, videl som znak Samaritánov.
Ak sa cítite na dne alebo
ak sa cítite, že chcete ukončiť svoj život alebo niečo také,
prosím zavolajte na toto číslo.
Po pár minútach, prišli dve policajné auta.
Podarilo sa im zastaviť ma.
Potom sme sa konečne dostali ku tureckým hraniam.
Tam som videl niečo,
čo si budem pamätať celý svoj život.
Bolo tam údolie plné len záchranných viest.
Tak veľa ľudí, tisícky ľudí.
Moja teta, podarilo sa jej vziať nejaké deti do utečeneckého tábora,
mala pocit, že to bude bezpečnejšie.
Bola som medzi tými deťmi. Bolo to ťažké nechať rodičov za sebou.
Vedela som, že to bude moja šanca dostať sa na bezpečné miesto,
ale potom som si myslela, že ma budú nasledovať.
Iba záchranné vozidlo, ktoré prinášalo jedno do Južného Sudánu,
ktoré sme využívali do Kakumy. Vtedy sme boli vo vnútri dodávky,
všetci sme plakali. Cítili sme sa, že zomrieme.
Keď sme prišli, tábor nebol taký, aký som si ho predstavoval.
Keď som sa pozrel z diaľky a videl som všetko to železo,
povedal som si, ,,To je ono, sme predurčení na záhubu!"
Som tu v tábore od 2014, bude to osem rokov.
Táto zóna bola vyprahnutá. Pokúsili sme sa zasadiť zeleň a stromy.
Toto je moje ubytovanie, kde bývam.
Strávil som tu roky a stále tu žijem.
Informovali ma, že som zatknutý za porušenie imigračného práva či čo.
Potom som to rozpovedal právnemu zástupcovi
a poradil mi požiadať si o azyl.
Bol som umiestnený v detekcii celkovo asi mesiac.
Keď ma prepustili z detekcie, bol som prevezený do Birminghamu,
kde som začal od začiatku, povedal by som.
Potom sme museli spať na ulici v Mytilini tri dni na zemi.
Polícia nás zbila viac krát.
A v Rakúsku nás zadržali na jednu noc.
To bola moja cesta z Iránu do Nemecka.
Vždy, keď niekto počuje informácie o mojich rodičoch,
väčšinou je to niečo negatívne.
Vždy som plakala, pokým prišiel čas, kedy som si povedala,
,,Ako dlho budem ešte plakať?"
Chcela som vedieť, či sú v bezpečí a či sú zdraví a či...
či stále na mňa myslia. To sú tie najhlavnejšie veci.
4 DNÍ DO OTVÁRACEJ CEREMÓNIE
Dostala som hovor od bratranca a povedal mi, že moji rodičia
sú na ceste z Južného Sudánu do Kakumy utečeneckého táboru.
Nebola som šťastná lebo viem,
že na ceste to nie je bezpečné.
Keď ich uvidím tvárou v tvár, vtedy uverím
a vtedy budem šťastná.
Musím sa sústrediť na tréning, aby som mohla ísť a súťažiť.
Aj keď som sa ich snažila odtisnúť od seba, ale stále prichádzajú.
Okej, videl si, čo dali do What's Upovej skupiny?
Drahí všetci, dúfame, že ste mali pekný deň a cítite sa dobre.
Správy o negatívnych testoch toto ráno bol skvelý spôsob začať deň.
Tím zamestnávateľov viedol vyšetrovanie a dospel ku záveru,
že žiadny z členov nemohol byť považovaný za blízky kontakt.
Áno, to chcete?
To sú veľmi dobré správy.
TOKIO - JAPONSKO
1 DEŇ DO OTVÁRACEJ CEREMÓNIE
Tajomstvo, ktoré nám chcete zdeliť?
Vraciam sa z Olympijského Štadiónu. Mali sme tam skúšky
na zajtrajšiu ceremóniu. Je to dosť špeciálna úloha.
Tu je môj tréner, áno, môj tréner.
Prepáčte, mám internet iba v izbe.
Keď si mi volal, hneď som bežal za Sheilou.
Myslím, že je to príliš malé.
- Otoč sa. - Skvelé?
- Nie, robí to vlnky. - Je to dobré?
Nie, je to pokrčené. Sú tu vlnky.
Príliš široké v ramenách.
- Sme na tebe hrdí. - Ďakujem.
Dámy a páni, Olympijská vlajka.
Šesť Olympionikov držiacich vlajku reprezentujú atlétov, ktorí slúžili
ako hlavní pracovníci v ich komunite počas COVID-19.
Reprezentuje Olympijský Tím Utečencov, Cyrille Tchatchet.
Ahmad Badreddin Wais, prvý krát Olympionikom,
a je jeden z 29 atlétov utečencov.
24 ročný, ktorý požiadal o azyl v Trinidad a Tobago v 2018.
Drží svoj sne pri živote.
V päťke desiatich skúšok v 50 metrovom freestyle.
Sandra Aldass v bielom, reprezentuje Olympijskú Komisiu Utečencov,
utiekla do Holandska zo Sýrie.
Som nadšený byť späť na plošine
lebo som nesúťažil medzinárodne sedem rokov.
Potrebujeme si zapamätať, že títo chlapi súťažili,
trénovali, mali jemnú výhodu.
Čakali sme na toto veľa rokov
a minulý rok to odložili, takže som veľmi nadšený.
Moja hlavná nádej je snažiť sa získať osobný rekord.
Ale umiestnenie v top desiatke by bolo pre mňa dobré.
A tu je prvý boj a jediný, o ktorom ste už rozprávali.
Kimia Alizadeh Zenoorin. Má 23 rokov.
Bojovala za Irán v Riu a vyhrala bronz v kategórií pod 57 kíl.
V tej istej bude bojovať tu.
A čo toto, bude bojovať proti Iránskej spoluhráčke,
Nahid Kiani Chandeh.
Bude zaujímavé sledovať, ako sa tieto dve ku sebe približujú.
Nahid je moja najlepšia kamarátka a bola to moja spoluhráčka.
Bola som s ňou dlho v národnom tíme v Iráne.
Mahroo bola moja trénerka, keď som začala Taekwondo. Začínala som s ňou.
Bola mojou trénerkou, keď som získala bronz v Riu.
Teraz trénuje Nahid.
Neuveriteľné. Opustila som svoju krajinu, prišla som tu, trénujem,
po veľa pádoch a zostupov v mojom živote
a teraz musím bojovať proti mojej kamarátke!
Úder do hlavy, tri body. Ide to ako Kimia chce.
A tam, vyrovnávací bod.
Vyprázdni si myseľ. Ideš sa tam biť.
Dva body a menej nerobia rozdiel.
Keď prechádzam súťažou, zabudla som všetko, čo bolo v minulosti,
lebo nechcem byť emocionálna v mojich bojoch.
Ale aby som bola úprimná, mala som veľa emócií,
lebo som bojovala proti svojej krajine.
Čo si pošepkala Nahide, keď si vyhrala?
Povedala som, ,,Nehraj ich hru, nenechaj ich ťa využívať."
A objali ste aj Mahroo, že?
Neobjala som len ex-trénerku,
objala som moju trénerku, moju krajinu a všetko, čo mi chýba.
- Gratulujem! - Ďakujem.
CYRILLE OLYMPIONIK
Ideš!
- Bože, som nervózny. - Vyzerá, že vyhrá.
Ideš, Cyrille!
Ideš, chlapče!
Zase nám to robí.
To je príliš. Je v pohode. Prvý zdvih, nie je zatriedený.
Relax. Obrovský zdvih. Kontroluj úchyt. Je to v pohode, máš čas.
Hneď po boji v Nahidou,
som videla prezidenta Iránskeho Taekwonda
a povedal,
,, Ľudia Iránu nikdy nezabudnú, že si ich sklamala."
Nemôžem uveriť, že mi povedal niečo také. Povedal,
,,Stála si pred vlastnou krajinou a bila si sa proti nej."
Bola som šokovaná. Triasla som sa.
Išla som na záchod a zvracala som hodinu.
Ale minulosť je minulosť a musím sa sústrediť na ďalší zápas.
Jade Jones sa chce stať prvou taekwondo bojovníčkou,
ktorá vyhrá tri zlaté Olympijské medaily za sebou.
KOLO 16
Toto, na miesto v štvrť finále.
Nemala som dosť času po prvom zápase,
aby som sa pripravila a oddýchla si.
A je to Alizadeh Zenoorin, kto skóruje ako prvý.
Je to 2 minútové kolo pre dvojitú Olympijskú šampiónku
snažiac sa získať tretie zlato,
a pre Alizadeh Zenoorin, ktorá sa chce zlepšiť z bronzu.
Desať bodov za kúsok pre Alizadeh Zenoorin.
Teraz zostalo iba 22 sekúnd, Zenoorin je späť v hre.
Jones je na pokraji eliminácie.
Jade Jones je na ceste von.
Britský tábor tomu nemôže uveriť.
Nemohla nič urobiť.
Aké sklamanie.
Alizadeh Zenoorin z Utečeneckého tímu
vyradila Jade Jones, dvojitú Olympijskú šampiónku.
Teraz si olympionik, oficiálne. Dobrá práca. Som hrdý.
Máš v sebe ešte niečo?
Predvedieš to?
Ako sa cítiš, Saeid?
Dobre. Trochu nervózny, ale je to normálne.
Potrebujem trochu adrenalínu.
Pozitívny adrenalín.
Je dobré byť opäť spojený v loďou?
Áno, konečne mám loď.
Ľudia v Iráne sú pod tlakom.
Rodina ma stratila, už nemá, čo stratiť.
Odkedy som odišiel, zavolala ich polícia Tajnou službou.
Rozprávali sme sa o tom a prišli sme k záveru,
samozrejme každodenný život mojich rodičov je pre mňa dôležitý,
ale ak môžem niečo urobiť, aby som pomohol ľuďom v mojej krajine,
aby som zdvihol ich hlasy medzinárodne, urobím to.
Bolo to skvelé. Nebuď na seba zlý.
Boli to náročné preteky, verte mi.
Saeid, žiadny z tých chlapov, ktorí tu sú, si prešli tým, čo aj ty,
takže na tom nezáleží.
Dopredu, Saeid. Nenechajte sa zblázniť.
Je to náročné, ale som nadšený. Som kvalifikovaný do štvrť finále,
a pre mňa, je to vyššia úroveň.
Poznám čínske dievča. Videla som jej zápasy veľa krát s mojou trénerkou
a máme pre ňu plán.
Bolo to tesný zápas a najťažší, aký som mala,
Ale teraz som v semifinále.
- Ako sa cítiš? - Potešená po konci hry.
Veľa šťastia na ďalší.
Má čas. Má desať minút.
Pozri na pozíciu. Príliš ďaleko. Príliš ďaleko od neho.
Si na palube.
Tlaky sú na neho vyvíjané. Zrelaxuj sa.
Dobre.
Máš čas. Sústreď sa na to, čo chceš robiť potom.
ANJELINA OLYMPIONIČKA
Dostala som správy od mojej rodiny, že prišli v bezpečí do tábora.
Nemohla som udržať svoje pocity, že si prajem stretnúť sa s nimi.
Vidím ich, ako vyzerajú. Prajem si súťažiť a ísť späť do tábora,
aby som sa skutočne mohla stretnúť s mojimi rodičmi.
Verím, že tam bude veľa ľudí,
hlavne v utečeneckom tábore,
lebo veľa z nich vedelo, že idem súťažiť.
Takže verím, že väčšina priateľov, moja rodina a všetci okolo
si budú priať sledovať súťaž.
Inšpiruje to veľa ľudí.
Po každom zápase mám väčšiu dôveru
a cítim silu na celom tele.
Vyhrám. Som tu pre môj najväčší cieľ, čo je zlatá medaila.
Som taká unavená. Cítim bolesť v hlave a v členkoch,
ale ak porazím Rusku,
moje striebro bude garantované a budem bližšie ku zlatu, môj cieľ.
Úprimne, urobila som všetko, čo som mohla.
Išlo to mimo mojej kontroly, mimo mojich rúk.
Možno to tak malo byť.
Možno sa to musím naučiť a využiť to.
Nemám čas cítiť sa previnilo. Prehrala som zlatú medailu,
ale stále mám šancu vyhrať bronz.
Aj keď mi veľmi chýba domov,
musím dosiahnuť svoju destináciu.
Hlavne mi chýba môj syn.
Aj keď mi chýba, pokým komunikujem
a viem, že sa má dobre,
od toho času, naozaj, potrebujem byť s ním.
Môj sen je mať domov s Jaydenom. Domov, kde mám svojich rodičov.
Čo je ďalšie, Anjelina?
Ísť domov, stretnúť sa s rodinou,
to je jediná vec, na ktorú sa teším.
ANJELINA ZABEHLA OSOBNÝ REKORD V 1500 METROCH NA 14. MIESTE.
Na štartovacej čiare v Tokiu, všetky moje myšlienky boli s rodinou.
Režim noví atléti o mne napísali,
že som zradca, že som spreneveril, opustil krajinu.
Moji rodičia to počuli a boli veľmi nahnevaní.
Preto, na štartovacej čiare, som myslel len na nich.
Zatvoril som oči na moment a otvoril ich, využil som
všetko, čo som v sebe mal na tie preteky.
Vo štvrť finále som urobil dobrý začiatok,
a za tretím miestom,
vzdialenosť bola, myslím, 15 alebo 20 metrov.
A na finálovej čiare bola vzdialenosť, myslím, päť metrov,
len jeden a pol sekundy. Mal som ozaj dobrý koniec.
Zase som štrnásty a stále som šťastný, že som to dokázal.
Ďakujem veľmi pekne.
Dokázal som to, braček.
Silné preteky, Saeid.
Viac nebolo možné.
- Som na teba hrdý. Dobrá práca. - Dal som všetko až do konca.
Urobil som to a odjazdil som dvoje skvelých pretekov.
Od zajtra sa zobudím ako olympionik,
a áno, som veľmi šťastný. Musím ísť.
Bol som rýchlejší než Irán. Veľmi šťastný.
Veľmi šťastný z mojej rodiny v Iráne.
Hovorí sa v Iráne, ,,Saeid nie je dobrý. Náš atlét je veľmi dobrí."
Nič nehovorím mojej rodine, moja rodina je doma
a pozerá správy, ,,Saeid nie je dobrý, Saeid je zlý."
Teraz som dobrý.
Bola som prvá Iránska žena, ktorá získala medailu na Olympiáde.
A teraz by som to rada urobila pre utečenecký tím.
Sľubujem, že urobím, čo viem.
Pozdravy a rešpekt všetkým ľuďom,
ktorí ma uznali ako ich krajana.
Som žena. Dieťa Iránu. Taekwondo atlét.
Vyrástla som s problémami a budem pokračovať v bojovaní.
Čas beží. Sledujem to.
Neponáhľaj sa, Cyrille.
Nie, v pohode. Cyrille, neboj sa. Máš čas.
Daj si na čas. Neponáhľaj sa.
Keď to už má hore.
Ale bojí sa, keď sa nastavuje, som taká že, ,,Bože môj!"
Keď jeho chrbát smeruje dozadu, robí tváre, som ako...
Vtedy viete, keď krčí tvár.
Poznáte tú tvár. A to bolo lepšie.
Som na neho naozaj hrdý. Išlo mu to skvele. Keď o čertovi.
Postoj pri poslednom. Vážne, videla som ťa kráčať.
Povedala som si, okej, dá to. Nie, vážne.
Keď som ťa videla kráčať, povedala som si, ,,Oh, áno!"
Dobrá práca, Cyrille!
Dobrá práca, sme na teba takí hrdí. Skvelé. Úžasné.
Nemôžeme sa dočkať mať ťa späť. Musíš sa vrátiť teraz.
- CYRILLE BOL DESIATY V KATEGÓRIÍ - OSOBNE NAJLEPŠÍ
UTEČENECKÝ TÍM NEVYHRAL ŽIADNU MEDAILU V TOKIU
SÚŤAŽILI HRDO PRE 100 MILIÓNOV UTEČENCOV PO CELOM SVETE.
ICH PRÍBEH BUDE POKRAČOVAŤ V PARÍŽI V 2024
ANJELININY RODIČIA UTIEKLI BEZPEČNE S JUŽNÉHO SUDÁNU
KONEČNE SA S NIMI STRETLA PO 19 ROKOCH.
NEJAKÝ ČAS NESKÔR...
Táto cesta mi dovoľuje akceptovať môj nový život.
Pochopiť, že je normálne tešiť sa,
aj keď sa moje srdce pozerá dozadu.
Uistilo ma to, že si všetci zaslúžime žiť, snívať
a bojovať novým spôsobom.
Keď som opustila Irán, povedala som,
Ja, Kimia Alizadeh, nie som historička, nie som hrdinka
ani nositeľka Iránskeho konvoja.
Som jedna z milióna vyhnaných žien v Iráne.
Bola som to len ja a môj hlas nebol dosť silný na svet,
ale teraz, každé dievča na ulici sa bije za svoje práva.
Teraz som jedna z milióna odvážnych ľudí v Iráne.
Utekám za svojím snom a za bezpečným miestom.
Aby som mala možnosti. Aby som inšpirovala iných.
Všetci sme sa stretli v Turecku po siedmich rokoch
a ja som bol olympionik.
Môj otec aj plakal.
Nikdy predtým som nevidel otcove slzy, ani ho nevidel tak šťastného.
Výhra je, že môj osobný život je pokojný a bezpečný.
Malá rodina, bábätko.
SAEID, ANJELINA A KIMIA SÚ MEDZI 52 ATLÉTMI,
KTORÝM BOLO UDELENÉ NOVÉ ŠTIPENDIUM
S NÁDEJOU BYŤ VYBRANÍ PRE UTEČENECKÝ TÍM
NA OLYMPIÁDE V PARÍŽI 2024.
PO SIEDMICH ROKOCH BYŤ UTEČENEC V ANGLICKU,
CYRILLE ZÍSKAL BRITSKÉ OBČIANSTVO.
STÁLE PRACUJE AKO BRAT NA MENTÁLNOM ZDRAVÍ
Naučil som sa veľa počas cesty. Naučil som sa húževnatosti.
Naučil som sa, že budúcnosť je veľmi neistá. Môže byť náročná,
ale naučil som sa mať nádej a pracovať čo najlepšie.
WAEL TIEŽ ZÍSKAL ŠTIPENDIUM
S NÁDEJOU BYŤ VYBRANÝ PRE UTEČENECKÝ TÍM V PARÍŽI 2024.
Keď mi ušla Olympiáda v Tokiu, cítil som sa depresívne a smutne.
Ale nebudem akceptovať realitu.
Wael začal trénovať tu s bielym opaskom.
Teraz má tretí čierny opasok.
Keď sme začali Taekwondo, bol prvý, kto získal čierny pás.
- Dnes vás bude trénovať. Okej? - Okej.
Pripravení? Pravá noha dozadu, všetci.
Veľa utečencov bude na mňa hrdých
a to bude motivovať veľa mladých a deti,
ukáže to, že nádej je nepretržitá a sny musia pokračovať.
Parížska Olympiáda je môj sen
a budem sa snažiť, kým sa nestane realitou.
UNHCR PREDPOVEDE NA 2024 BUDE TAM
120 MILIÓNOV ĽUDÍ VYHNANÍ VOJNOU, HLADOM, HRÔZOU A KLÍMOU.
Preklad titulkov: Nina Nomine Iyuno